NORRA KUROPEISKA RYSSLANDS SKOGSTILLGÅNGAR OCH SÄGVKRKSINDUSTRL 1 45 



I Stort sett är nederbörden mindre i Ryssland än i Västeuropa cjch av- 

 tager sakta mot öster. Inom hela detta område faller vinternederbörden 

 i form av snö, som under flera månader täcker marken, till stor fördel 

 för samfärdseln. 



Skogsbeskaffenhet och tillgång. 



På denna punkt i framställningen torde det vara skäl att söka draga 

 en del sammanfattande slutsatser av ovan skildrade mark- och klimat- 

 förhållanden. Tydligt är att polarområdet eller tundran ur våra syn- 

 punkter kan lämnas alldeles ur räkningen. Trakten närmast söder där- 

 om är också givitvis, vad skogen beträffar, sämre än sydligare delar. 

 Likaså torde man kunna påstå, att detta mer eller mindre värdelösa 

 bälte är bredare åt öster än i västra delen. Skogens nordgräns samman- 

 faller ju ungefär med juliisotermen för 15° C, vadan en rätt stor del av 

 det nordöstra området kan räknas som icke skogbärande. 



Den sydvästra trakten måste också räknas som mindre värdefull pä 

 grund av markens beskaffenhet. Återstår det centrala området, där ur 

 växtklimatisk synpunkt en ungefärlig gräns kan tänkas dragen i en linje 

 från sjön Onega till Volgakröken vid Kasan. Öster om denna linje över- 

 ensstämmer skogen, vad trädarterna beträffa, mera med det sibiriska 

 skogsområdet. Väster om samma linje är överensstämmelsen större med 

 det europeiska skogsområdet. Naturligtvis finnes ingen skarp gräns, utan 

 sker övergången i en bred zon. 



Trädslagen bekräfta förstnämnda slutsats, i det att Picea obovaia, 

 Abies sibirica, Larix sibirica och Pimis Ceinbra äro de viktigaste barr- 

 träden i öster, under det att de europeiska formerna, såsom Picea cxelsa, 

 Pinus silvcstns m. fl. äro de härskande trädslagen i väster. 



Även i nord-sydlig riktning kan man urskilja vissa zoner. Så upp- 

 träder björken i småvuxna ur virkesteknisk synpunkt odugliga former 

 längst i norr, därefter en lågvuxen och karg barrskog, som mot söder 

 övergår i mera högvuxna former, i vilken skog insprängd björk och asp 

 förekommer. Längre mot söder uppträda i grupper eller enstaka in- 

 sprängda ädlare lövträd såsom ek, lind, alm m. fl. I södra delarna 

 (guvernementet Kostroma) härskar lövskogen, ii ven dessa områden övergå 

 i breda zoner omärkligt i varandra. 



Betraktar man härefter de enskilda trädslagens insats i beståndsbild- 

 ningen såväl som deras olika utbredning, kommer man till följande slut- 

 satser. I allmänhet består europeiska Rysslands skogar av Ijusbehövande 

 trädslag, säsom tall, björk, asp, ek och lärk. Detta faktum är av 

 en avgörande betydelse. Det starka ljusbehovet medför nämligen att 

 träden, som behöva stort utrymme för sina kronor. \id högre ålder 



