T 46 IWAR LINDEBERG. 



ställa sig mycket glest. Dylika glesa bestånd medföra två följder, 

 dels försämras marken, då ljuset och luften få fritt spelrum, dels kräves 

 för åstadkommande av en viss kubikmassa pr hektar en relativt större 

 areal, än där skuggfördragande trädslag eller barrblandskogar bilda be- 

 ståndet. 



Detta är tydligen en av orsakerna, att Ryssland med sin oerhörda 

 skogsareal ändå måste räkna med skarp konkurrens av länder med mindre 

 areal. Att de Ijusbehövande trädslagen dominera i Ryssland och de 

 skuggfördragande såsom gran, tall, bok m. fl., i västra Europa, beror på 

 klimatet, som i sistnämnda trakter äro mer milt, fuktigt och nederbörds- 

 rikt. Alltså torde kunna fastslås, att de ryska skogarnas produktivitet 

 är mindre än de västeuropeiska, dessutom kräves för uthålligt skogsbruk, 

 baserat på huvudsakligen självföryngring, pr kubikenhet en relativt större 

 areal i Ryssland än i Västeuropa, detta i allmänhet taget. Naturligtvis 

 förekomma vissa trakter, där förhållandet är ett annat. 



Vad de enskilda trädslagens utbredning beträffar, står den vanliga 

 tallen Piniis silvestris i avseende på arealen främst. Från längst i norr 

 till tämligen långt söderut intager den inemot två tredjedelar av Ryss- 

 lands skogsareal. I norra områdena utgör den huvudbeståndet och före- 

 kommer sedan som edafiska växtsamhällen ända ned mot Svarta havet; 

 på de senare ställena i detta sammanhang av ringa eller ingen betydelse. 

 Av övriga tallarter utgör Pinus cembra karaktärsträdet i östra dalarna, 

 d. v. s. guvernementen Wologda och Perm. Av granarter förekommer, 

 som redan förut antytts, obovataÅoxva&n i öster och exelsa i väster. 

 Dock uppträder granen sällan som huvudbestånd utan i blandning med 

 tall. Den sträcker sig i norr på Kolahalvön till 68° nordlig bredd och 

 i söder till de trakter, som bilda övergången till lössområdet. Av tannar 

 är Abies pectinata av underordnad betydelse inom här skildrade område, 

 den förekommer i Polen och andra västliga områden. Abies sibirica 

 förekommer däremot allmänt inom södra och särskilt östra delarna av 

 nordryska skogsområdet. Lärksläktet företer en liknande utbredning, 

 d. v. s. Larix etiropea väster om det egenthga området, Larix sibirica i 

 öster, dock går denna inom östra området längre mot norr än Abies 

 sibirica. Den förekommer ända upp till 67° nordlig bredd. 



Av lövträden har björken det största utbredningsområdet från Ishavet 

 till sydliga Ryssland den uppträder med de båda arterna Betula odorata 

 och verrucosa. Aspen, Popolus tremula, har ungefär samma utbredning 

 som björken, den går dock ej längre åt norr än till 66° nordlig bredd. 

 Linden [Tilia europea) förekommer rätt allmänt som spridda grupper, 

 däremot i bestånd i Volgadalen i guvernementet Kostroma. 



Eken, Quercus peduyiculata och sessilijlora träffas på gränstrakterna av 



