158 I. HISSING, 



ställa några allena saliggörande normer härför, enär därvid en hel del 

 antaganden rörande en mängd av de inverkande faktorerna måste göras. 

 Däremot synes det författaren, att en empirisk undersökning jämte resul- 

 tatens behandling enligt den elementära felteorien om maximifel bör 

 lämna en tillfredsställande lösning av problemet. Tydligt är, att en sådan 

 undersökning måste göras särskilt för varje instrument, och har med an- 

 ledning därav efterföljande undersökning omfattat en del av de vanligaste 

 instrumenttyperna. Emellertid förefinnes en brist i undersökningsmate- 

 rialet såtillvida att endast ett enda instrument av varje typ stått till för- 

 fogande. Men dä detta endast är ett försök att ventilera frågan, må 

 den ärade läsaren ha benäget överseende med förenämnda förhållande. 



Undersökningen, som utförts med nya eller nyjusterade instrument, 

 omfattar följande yträknare: »LiEDBECK.S kärra» (LJUNGSTRÖMS konstruk- 

 tion), Ljungströms polarplanimeter, Coradi's kompensationsplanimeter 

 och CORADi's precisions-skiv-polarplanimeter. 



Sedan figurer om resp. c:a Va- i< 2, 5 och 11 har i skala i : 8,000 

 uppritats ä vanligt kartpapper (jämnt, glatt och hårt limmat) gjordes 

 »överslag» med vart och ett av nämnda instrument. Varje figur uträk- 

 nades 10 gånger, varvid iakttogs att figuren för varje gång systematiskt 

 vreds i förhållande till instrumentet med i varv för de tio avläsningarna, 

 varjämte avläsningen i utgångsläge ställdes på o. Dessa åtgärder vid- 

 togos för att konstatera felens storlek vid olika avvikelser från instru- 

 mentens grundlinjer» samt för att eliminera eventuella graderingsfel å 

 avläsningshjul och nonier. Genom en särskild undersökning med LJUNG- 

 STRÖMS polarplanimeter konstaterades dessutom, att genom denna vrid- 

 ning figurernas form icke märkbart influerade på resultatet. 



Samtliga värden a arealerna uppskrevos och summerades, varefter medel- 

 talet uträknades. Skillnaden mellan dessa medeltal och varje avläsning 

 antecknades (»förbättringar» beteckn. v) och kvadrerades (beteckn. u v), 

 varefter 2" v v nedräknades. Överbestämningarnas antal i detta fall är 

 10 — I = 9 st., varför medelfelet (bet. ;//) i varje enskild avläsning utav 



dessa 10 st. är lika med i/ ^ — ~ enligt formeln m = \/ ^ ^ 



v. s. 



roten ur summan av kvadraterna på förbättringarna dividerat med över- 

 bestämningarna. Detta medelfel /^mj tredubblat utgör det s. k. »maxi- 

 malfelet- d. v. s. det största partialfel, som i praktiken kan tolereras. 

 Slutligen beräknades detta maximalfels procentförhållande till respektive 

 figurareal. 



Till förtydligande av uträkningens gång anföres nedanstående exempel 

 hämtat ur undersökningarna: -. 



