i.A(;i'()Rsi,A(;i;i' om fridiasnini, a\ kotiak, i;ak m. m. 197 



gåvos skada lingonplantorna och därmed lingonåterväxten. I anledning 

 av dessa motioner beslöt riksdagen att hos Kungl. Maj:t begära en ut- 

 redning, om dessa maskiner voro för lingonskörden skadliga. Och har 

 Kungl. Maj:t, i enlighet med riksdagens beslut, förordnat om dylik under- 

 sökning, som uppdragits at Statens Skogsförsöksanstalt. 



Förutom dessa motioner, berörantle bärfrågan, har i riksdagen väckts 

 en motion inom i:a kammaren angående rätten att plocka kottar å annans 

 mark, föranledd a\' det nära samband frågan om bärplockning å annans 

 mark står till den om olovlig kottplockning. 



Likasom skogsbären först på senare tid fått handelsvärde, så hava ock 

 tall- och grankottar först under senaste 30 — 40 åren fått sådant värde, 

 varför det för markägaren erfordras laga skydd för hans äganderätt till 

 kottarna i lika hög grad som till bären. ( )ch dä så är, borde en utred- 

 niag om äganderätten enbart till bären vara mindre lämplig, utan borde 

 den beslutade utredningen rörande skydd för markägaren till de å hans 

 mark växande bären utsträckas att omfatta ej blott de vilda bären utan 

 allt annat å hans mark förekommande, vars borttagande ej i 1734 års 

 strafflag upptagits under rubriken stöld och snatteri. Som motiv för 

 åstadkommandet av skydd mot olovligt borttagande av tall- och gran- 

 kottar a växande träd anförde motionären: 



»Vid bedömandet av denna fräga, som för landets skogshushållning 

 har den största betydelse, bör hänsyn tagas även därtill, att 1903 års 

 skogslag ålägger den enskilde skogsägaren att skaffa återväxt å den 

 mark, å vilken han avverkat skog, ett åläggande, som förpliktigar staten 

 att genom nödig lagstiftning undanrödja sådant, som visar sig hindra 

 eller försvåra uppfyllandet av detta åliggande. Det höga värde, som 

 kottar erhållit, bör kunna fullt ut motivera deras likställighet i föreva- 

 rande hänseende med de i 24 kap. § 3 Straffl. omnämnda andra träd- 

 frukterna, ollon och nötter. 



Mot ett inordnande under paragrafen, synes ej heller kunna tala den 

 under behandlingen i riksdagen av bärfrågan med sådan skärpa fram- 

 hållna synpunkten, att ett fritt tillgodogörande av naturalstret i fråga 

 ansetts vara från urminnes tider tillåtet och jämväl utgjorde på eljest 

 vanlottade trakter en viktig förvärvskälla för ortsbefolkningen. 



För ett sådant inordnande talar jämväl den stora skada, som insam- 

 landet av kottar från växande träd medför, en skada, väsentligt större 

 än den, som bärplockningen medför för mark och skogskultur. 



Om skogsägaren genom inkräktning av främmande individer berövas 

 den å fröträden eller å vid hyggeskanten stående träden förefintliga kotten, 

 förlorar han möjligheten att erhålla självsådd, så att han härigenom 

 tvingas att tillgripa skogsodling för att erhålla återväxt och att för detta 



