2 04 c. G. BARTHELSON. 



avgivna }'ttranden framhållit skogshushållningens krav. V^ad ur dessa 

 nämnda utlåtanden över ifrågavarande lagförslag nu anförts beröra ej dess 

 detaljer. 



Att vid detta tillfälle även citera de anmärkningar, som i avseende på 

 lagförslagets olika §§ i berörda yttranden gjorts, medgiver ej tiden. 



Dock torde böra omnämnas, att man i de flesta fall vid förslagets 

 detaljgranskning vänt sig emot bestämmelsen, att markägaren skall vara 

 skyldig uppföra hägnader för att kunna erhålla skydd för bär och plan- 

 tor, såsom onödig eller orimlig. 



Jag har med det nu anförda sökt visa gången och det nuvarande 

 läget av den s. k. bärfrågan. Dess vidare öde beror av K. M. och 

 riksdagen. 



Även om man kan hysa berättigade förhoppningar, att de befogade 

 anmärkningar, som gjorts av myndigheter och andra över förslaget 

 till lag om rätt till bärplockning m. m., skola leda till en omarbetning 

 av detsamma, så att skogshushållningen ej må bliva så styvmoderligt 

 behandlad som skett i det gamla förslaget, måste dock landets skogsmän 

 noga följa den vidare utvecklingen av denna fråga. 



Det är målsmännen för denna hushållning det tillkommer att föra 

 skogshushållningens talan och att så långt de förmå se till att inga hind- 

 rande skrankor resas mot bedrivandet av rationell skogsvård såsom nu 

 ifrågasattes. 



Lika väl som åkerjordens brukare äga skydd av lagen mot dem, som 

 tilläventyrs för bärplockning el. dyl. nedtrampa deras gröda, lika väl 

 bör skogsmarkens brukare skyddas mot att deras gröda nedtrampas. 



Om Skogsvårdsföreningen, som till stor del har förtjänsten av det liv- 

 aktiga intresse, som senaste åren rått i vårt land för skogsvårdens hö- 

 jande, nu tar även denna fråga under sakkunnig omprövning, skall detta 

 säkerligen kraftigt bidraga till dess lyckliga lösning. 



II. Diskussion. 



Professor G. Schotte: Jag undrar, om Föreningen nu kan vara be- 

 redd att göra något direkt uttalande i denna fråga. Jag kan i detta sam- 

 manhang nämna, huru åsikterna varierat i denna fråga. Hushållningssäll- 

 skap och skogsvårdsstyrelserna i södra och mellersta Sverige synas i 

 sina yttranden i allmänhet ha ansett, att lagförslaget vore för tamt, varför 

 de i allmänhet avstyrkt detsamma under hävdande av markägarnas rättsanspråk. 

 I Norrland däremot äro meningarna precis motsatta, norrlänningarna anse 

 förslaget för strängt, och därför avstyrka de detsamma. Jag har roat mig 

 med att taga reda på, huru åsikterna i detta avseende ställt sig inom de olika 

 länen. Alla, tror jag, avstyrka att föreslagna fridlysta områden skola inhäg- 



