BKIÄNKANDK K(JRA\r)K (IRUNDKRNA KOR KoRDKI.XINO AV SK()GSVARDSAV(;IK1ER. 211 



I ovannämnda arealuppgifter ingå även nyligen skogsodlade områden, å 

 vilka plantorna år 19 13 ännu ej syntes över ljungen. De i tabellen uppgivna 

 siftrorna ha därföre vid de sakkunnigas beräkningar minskats med omkring 

 I o procent. 



Då, som sagt, huvudvikten vid fördelningen lagts på arealen till skogsbörd 

 tjänlig kalmark och annan därmed jämförlig mark, hava de sakkunniga sökt 

 att med ledning av tillgängliga uppgifter och med hänsyn till övriga kända 

 förhållanden så gott sig göra låtit uträkna den sannolika, i enskild ägo va- 

 rande arealen av dels skogbevuxen mark, dels äldre, till skogsodling tjänlig 

 kalmark jämte yngre brandfält, dels möss- och myrmarker, som kunna göras 

 skogsproduktiva, dels ock försumpade skogsmarker, som behöva förbättras, 

 inom de olika landstingsområdena. Anmärkas kan, att därvid jämväl med- 

 räknats sådan mark, som faller inom skyddsskogsområdena i Kopparbergs, 

 Västernorrlands och Jämtlands län. 



Nu förhåller det sig så, att behovet att sätta olika markslag i skogspro- 

 duktivt skick icke kan anses vara lika trängande. Skogsodling av äldre kal- 

 marker, som äro lämpliga för skogsproduktion, bör nämligen gå före avdik- 

 ning av myrmarker, huru eftersträvansvärd en sådan än må vara. Vidare 

 kräva de större kala vidderna såsom sydvästra Sveriges ljunghedar och vissa 

 brandfält i Norrland och Dalarna mera omfattande skogsodlingsarbeten än 

 smärre kala ytor i skogarna, här nedan inbegripna i uttrycket »övriga äldre 

 kalmarker». A dessa torde nämligen självsådd i allmänhet kunna förväntas 

 inom icke alltför avlägsen tid. 



En gradering av de olika markerna har därför visat sig nödvändig. Att 

 uppgöra en allmängiltig sådan är helt enkelt omöjligt; den kommer alltid att 

 bliva mer eller mindre godtycklig. 1 )e sakkimniga hava emellertid bestämt 

 sig för att upptaga ljunghedar och större brandfält ävensom Olands allvar 

 och Gottlands hällmarker med full areal samt övriga äldre kalmarker med 

 hälften, försumpade marker med ^5 samt möss- och myrmarker med ^/jg av 

 verkliga arealen. Härvid är att märka, att, då Olands allvar och (iottlands 

 hällmarker ingå med full areal, endast en ringa j^rocent därav medräknats 

 såsom lämjjlig för skogsodling. Särskilt torde betydliga vidder av Olands 

 allvar med sitt exponerade läge, sin grunda jordmån och jämväl av andra 

 skäl icke gärna kunna göras skogbärande, utan torde de därför böra, på sätt 

 också skogsvårdsstyrelsen i Kalmar läns södra landstingsområde framhållit, bi- 

 behållas som betesmarker. 



\'id deiuia gradering har naturligtvis hänsyn tagits till så många därpå in- 

 verkande omständigheter som möjligt. Men därtill kommer, att, innan reduce- 

 ringen med begagnande av den uppgjorda graderingen utförts, i åtskilliga fall 

 avsevärda jämkningar vidtagits beträffande de uppgivna arealsiffrorna. Sålunda 

 hava, där uppgifterna från län, som till sin naturbeskaffenhet äro tämligen 

 enahanda, visat i>ro])oritionsvis alltför stora skiljaktigheter, de uppgivna siff- 

 rorna jämkats, så att de kommit att stå i bättre förhållande till varandra. 

 Vidare har en betydlig arealreducering vidtagits med avseende å (Gävleborgs 

 län, med anledning därav att skogsvårdsstyrelsen i detta län lämnat en an 

 märkningsvärt hög siffra på där befintliga kala skogsmarker, medan skogs- 

 vårdsstyrelsen i ett angränsande norrländskt län ej uppgivit andra kalmarker 

 än direkt kartlagda brandfält. För Jämtlands län har ock den u{)pgivna 

 arealen av för skogsbörd lämi)liga myrmarker avsevärt minskats. Ktter vad 



