BETANKANDK RÖRANDF. (IRUNDKRNA F()R FORDKLNING AV SKOOSVARDSAViaF TER. 213 



Såsom redan nämnts, utgöras de tillgångar, som för egentliga skogsvårds- 

 arbeten stå till skogsvårdsstyrelsernas förfogande, och till vilka tillgångar i 

 detta sammanhang hänsyn ansetts böra tagas, av skogsvårdsavgift och bidrag 

 från anslaget till skogsodlingens befrämjande. Då det här gäller att fördela 

 10 procent av skogsvårdsavgifterna, återstå således 90 procent av dem jämte 

 nyssberörda statsbidrag. Fördelar man för varje skogsvärdsstyrelse summan 

 av dessa två inkomstposter på den sammanlagda, reducerade markarealen, 

 erhåUes en föreställning om det ungefärliga penningbelopp, vilket inom varje 

 landstingsområde fmnes tillgängligt per hektar mark, som i första hand på- 

 kallar skogsvårdsarbeten genom ingripande av skogsvårdsstyrelserna. Därvid 

 har befunnits, att Kalmar läns norra landstingsområde har att uppvisa den 

 högsta siffran per hektar reducerad mark. Uträknas med ledning härav, huru 

 stora penningtillskott de andra landstingsområdena skulle behöva för att var 

 för sig uppnå en lika hög siffra som Kalmar läns norra landstingsområde, 

 kan man genom en enkel räkneoperation få fram var och en skogsvårdssty- 

 relses procentiska andel i den sammanlagda beräknade bristen. Det är dessa 

 procenttal, som de sakkunniga huvudsakligen byggt på vid upj)görandet av 

 sitt förslag, och de avvikelser, som gjorts från dessa tal, äro beroende på en 

 del särskilda omständigheter, vartill hänsyn ansetts böra tagas. 



Möjligen kan det tarva särskild förklaring, varför skogsvårdsstyrelserna inom 

 Gävleborgs, Kronobergs och jämväl inom Kalmar läns södra landstingsom- 

 råde enligt de sakkunnigas förslag skulle erhålla jämförelsevis små andelar 

 vid medelsfördelningen. Anledningen är den, att av deras ekonomiska ställ- 

 ning att döma behovet av ytterligare medel för den närmaste tiden icke före- 

 faller vara lika trängande som i många andra län, där planer för större skogs- 

 odlings- eller avdikningsarbeten redan föreligga uppgjorda. De sakkunnigas 

 förslag vilar för övrigt på den förutsättningen, att om efter förloppet av en 

 femårsperiod det tillämpade sättet för medelsfördelningen i något avseende icke 

 vidare kan anses svara mot behovet, en jämkning bör ske i fördelningen. 

 Visar det sig således, att efter utgången av nyss omförmälda tid vissa skogs- 

 vårdsstyrelser hava i förhållande till andra större behov av medel än nu, bör 

 detta föranleda en ändring i fördelningen till de förras förmån. 



Vid en mera flyktig blick kan det vidare måhända synas, som om skogs- 

 vårdsstyrelserna särskilt i -Kopparbergs, Västernorrlands och Jämtlands län 

 blivit över hövan tillgodosedda. Så är emellertid i själva verket långt ifrån 

 fallet. Dessa styrelser hava visserligen betydliga penningtillgångar till sitt 

 förfogande, men de hava ock sig tilldelade markarealer, som trots synnerligen 

 kraftiga reduceringar icke hava sin motsvarighet i fråga om andra skogsvårds- 

 styrelser, Gävleborgs läns undantagen. Nyssnämnda tre styrelser hava vidare 

 genom planläggning av betydliga avdiknings- och skogsodlingsarbeten m. m. 

 lagt sin verksamhet så, att de under den närmaste tiden hava stort behov av 

 medel. Detta senare gäller visserligen jämväl åtskilliga andra skogsvårds- 

 styrelser, men häråt har ock givits uttryck vid den föreslagna fördelningen. 



För de närmaste åren synes ett särskilt kraftigt ekonomiskt stöd böra läm- 

 nas åt de län i södra och västra Sverige, där vidsträckta, tör skogsodling 

 tjänliga ljunghedar finnas. Dessa län hava ock vid fördelningen lått en fram- 

 skjuten plats. Detta gäller icke minst Malmöhus län, som trots sitt obetyd- 

 liga skogsbruk ställts framom sådana skogslän som Östergötlands, Värmlands 

 och Gävleborgs. 



