2 l8 BETÄNKANDE RÖRANDE GRUNDERNA FÖR FÖRDELNING AV SKOGSVÄRDSAVGIKTER. 



vi konsekvent fullföljt vår metod, icke fått något anslag. Därifrån ha nämli- 

 gen icke redovisats några kalmarker. Men å andra sidan måste erkännas, 

 att det finnes många skogsvårdsåtgärder, som där behöva göras utöver vad 

 de ordinära skogsvårdsinkomsterna medge, och detta har motvägt det mate- 

 matiska resultatet. För övrigt vill jag säga, att skall man, såsom en föregå- 

 ende talare nämnde, hysa misstro till skogsvårdsstyrelserna rörande de åtgär- 

 der, som de vid kommande tillfällen kunna vidtaga, så bör man misstro hela 

 denna institution. Men det är naturligt, att skogsvårdsstyrelserna ännu icke 

 kunnat förskaffa sig erforderlig kännedom om sina områden. De ha i all- 

 mänhet för liten personal, och redan därför är det klart, att de icke hunnit 

 göra sig förtrogna med sina verksamhetsområden. Därom är sålunda intet 

 att säga. Men jag hoppas, att skogsvårdsstyrelserna skola bliva så förtrogna 

 med sina områden, att de lära känna både deras areal och beskaffenheten av 

 dessa arealer. I detta fall förefaller det, som om det skulle brista rätt mycket. 



Vad beträffar Gävleborgs län har det varit mycket svårt att få uppgifter. 

 Vi ha försökt både muntligen och skriftligen, men resultatet har varit dåligt. 

 Styrelsen har på sin tid i sin berättelse uppgivit en sådan siffra som 600,000 

 hektar kalmarker. En sådan siffra kan man icke taga på allvar. Detta kan 

 åtminstone icke vara omfattningen av de kalmarker, som behöva odlingsåtgär- 

 der för att återföras till skogsmark. Sedermera har siffran uppgivits till 

 150,000 hektar, men även denna synes vara för hög. Jämförelsen med Väster- 

 norrlands län är väl icke så orimlig, ty även där böra finnas kalmarker, men 

 för detta län uppgivas endast 10,000 hektar kalmarker. 



Jag erkänner villigt — och jag tror, att samtliga sakkunniga skola instämma 

 däri — att visst har man här fått i viss män röra sig på antagandenas mark, 

 men huru skulle man kunnat undgå detta? 



Professor Gunnar Schotte. En föregående talare sade, att det förelig- 

 gande betänkandet var i en punkt ganska jesuitiskt avfattat. Jag skall med 

 anledning härav be att endast ett par ögonblick få taga herrarnas uppmärk- 

 samhet i anspråk med att uppläsa vad som står i denna punkt i betänkandet 

 (uppläsning av tredje stycket å sid. 207). 



Det har nog varit åtskilliga, som haft för sig, att Norrlandslänen vid denna för- 

 delning icke skulle få något alls. Jag tror emellertid, att de sakkunnigas utred- 

 ning skall visa, att Norrlandslänen också äro i behov av medel, och de ha 

 ju också fått ganska mycket. Nu hör man dock klagomål framställas av en 

 representant för ett Norrlandslän, att de fått för litet enligt den föreslagna 

 fördelningen, ehuru exempelvis Gävleborgs län kommer att tilldelas mera, än 

 de fått vid föregående fördelning av dessa tio procent. 



Greve Henning Wachtmeister. En föregående talare uttalade sig för 

 att den period, för vilken denna fördelning skulle gälla, måtte bliva så kort 

 som möjligt. För Södermanlands län, som erhållit ett lågt anslagsbelopp, vore 

 det kanhända förmånligt, om denna period bleve så kort som möjligt, men 

 om man ser lugnt på saken, så äro väl 5 år en icke för lång period, för att 

 man skall vinna ett resultat å mark, som sedan långliga tider ej skogsodlats. 

 Jag ber att, i motsats till hovstallmästare Tamm, få uttala den förhoppningen, 

 att Kungl. Domänstyrelsen tillser, att den period, för vilket det nu med så 

 stort arbete verkställda förslaget skulle komma att gälla, icke måtte bliva 

 för kort. 



