2 20 GUNNAR SCHOTTE. 



sen för första dagens exkursion, och vid stationen möttes skogsmän frän alla 

 delar av landet — även grannländerna Norge och Finland Aoro represen- 

 terade. 



Marschen gick genom Laholms små gator ned mot Lagan, där en motor- 

 båt med pråm förde resenärerna utför Lagan ned mot kronojägarebostället 

 Hökhult. Efter landningen bar det ut på det intressanta 



Kronoflygsandsfältet Höka. 



Dagens båda exkursionsledare, jägmästare Peter Koch Schmidt och krono- 

 jägaren J. A. Hellström, hade en tacksam åhörarkrets vid sina demonstra- 

 tioner, hur det gått till vid flygsandens dämpning och fältets plantering. 

 En kortare promenad över flygsandskullarna, och vi voro framme vid krono- 

 jägarebostället, omgivet av lummig och täck trädgård, en skarp kon- 

 trast mot de sterila sandfälten utanför. För att exkursionsdeltagarna riktigt 

 skulle komma i stämning och erfara, huru förhållandena voro förr å flyg- 

 sandsfälten, uppläste på begäran kronojägare Mellström delar av Kungl. 

 Brevet den 29 jan. 1790 till Kammarkollegium (se Hahrs äldre författnings- 

 samling, sid. 66). Hur i övrigt tillgått vid fältets dämpning och skogsodling 

 framgår bäst av den skildring, som kronojägare Mellström lämnat till ex- 

 kursionsprogrammet. Han skriver däri: 



»Av de faror, flygsanden åstadkom på 1700- och i första hälften av 1800- 

 talet i Skåne och Halland, får man en ganska god skildring i en mängd 

 kungl. brev i detta ämne till befallningshavandena i nämnda båda provinser. 

 Särskilt livligt avfattat är kungl. brevet till kammarkollegium den 29 januari 

 1790 om åtgärder till flygsandens dämpande i Skåne, det äldsta kungl. brev 

 rörande flygsanden, upptecknaren av dessa rader lyckats få se. Men att flyg- 

 sanden långt innan dess varit mycket besvärlig framgår såväl av sistnämnda 

 kungl. brev, vilket omnämner skrivelser i samma ämne 4 martii 1779 och 

 15 januari 1765, samt av muntliga berättelser från far till son genom gångna 

 tider. Sålunda berättade år 1890 en då gammal man för undertecknad, att 

 han av sina förfäder hört omtalas, det ett hemman i Västra Mellby av La- 

 holms socken i Halland helt ödelagts av flygsanden år 17 10, så att husen 

 måste rivas ned. 



Om Hökafältet berättas, att det förr i tiden varit beväxt med stor ekskog, 

 och en mycket gängse tradition i orten säger, att denna skog brändes upp i 

 slutet av 1600-talet, för att snapphanarna skulle kunna drivas därifrån. Histo- 

 rien nämner dock ingenting om snapphanar i dessa trakter, varför traditio- 

 nen torde vara blott en saga. Men en gård, belägen intill fältet, har dock 

 fått namnet Snapparp, som synes tyda på snapphanar. 



Att ek någon gång fordom vuxit på Hökafältet torde framgå därav, att 

 gamla stammar svartek någon gång påträffats i sanden vid dikesgrävning, och 

 i slutet av 1870-talet tyckte man sig kunna märka lämningar av gamla ek- 

 stubbar här och där. Nu bär emellertid Hökafältet icke sådan jätteskog. 



Före 185 1 tillhörde nämnda flygsandsfält byarna Mellby, Trulstorp och 

 Amot samt Hökahemmanet i Laholms landsförsamling, men som fältet ansågs 

 alltid förbliva ägarnas sorgebarn, skänktes det med varm hand nyssnämnda år 

 till kronan för att göras skogbärande, vilken uppgift var betydligt lättare sagd 



