222 GUXXAR SCHOTTE. 



tänkta sandhavet, vilken experimentering enligt beståndsbeskrivningen synes 

 ha igångsatts omkring år 1860 med uppdragande av vanlig tall dels genom 

 sådd, dels genom plantering, såväl enkelplantering som i block, å de bästa 

 fläckarna. Plantskola hade nämligen anlagts å fältet, och runt kring denna 

 utsattes plantorna spadtags\ds. Intill år 1878 hade sålunda omkring 28 hek- 

 tar av de bäst skyddade och i övrigt bästa platserna gjorts skogbärande dels 

 med svensk, dels med tysk tall. Det mesta av den sistnämnda dog seder- 

 mera ut efter en snabb och slingrig ungdomsväxt. 



Större tall frösådder å mera sterila sandslätter lära även ha företagits med 

 en skogsfrösåningsmaskin, som konstruerats av kammarjunkare Gvllensköld 

 å Vallen. I slutet av 1870-talet sågs intet annat resultat härav än en och 

 annan vindkrökt tallruska här och där. De nedlagda kostnadernas storlek 

 för alla å Hökafältet sålunda gjorda flygsandsdämpningar och skogsodlingar 

 intill nämnda år 1878 äro för mig helt okända, men från och med berörda 

 år finnas tillgängliga anteckningar om såväl utförda arbeten som utgifter och 

 inkomster. 



Utsättning av ettåriga tallplantor i torr sandmark samt sådd av björkfrö i 

 våt sandmark några år fortsattes till och med år 1883. Tallen visade ganska 

 livlig tillväxt de första åren, men började snart bli tynande, och syntes ej 

 giva förhoppning om tillfredsställande resultat för framtiden, varför den tills- 

 vidare övergavs. Mera än halvannan miljon plantor hade då hunnit utsättas 

 å 123 hektar. Björkfrösådden, vartill använts 58Y2 kg. frö, som satts å 18 

 hektar, lämnande likaledes mindre goda resultat. 



Därefter övergick man till kultur av bergtall, vilket träslag enligt överjäg- 

 mästare Smedbergs föreskrift skulle uppdragas i flera stycken längs fältet 

 jämnlöpande skyddsbälten, som beräknades skola lämna skydd åt mellan dessa 

 bälten blivande värdefullare skog. Men då bältena voro färdigplanterade, 

 hade emellertid förhoppningarna om det lönande i odling av värdefullare 

 trädslag å det magra fältet minskats. Därför förordnades om fortsättning av 

 bergtallodling även emellan de gjorda skyddsbältena. Som tallplanteringarna 

 av 1878 — 1883 blivit mer och mer tynande och delvis under årens lopp dött 

 ut, kultiverades största delen av dessa områden ånyo med bergtall samt å en 

 del lägre platser med något vitgran och vanlig gran. De båda granarterna 

 ha dock icke visat trevnad. 



A ett sidlänt område har plantering av såväl gran som bergtall verkställts 

 i rabatter, eljest har den försiggått direkt sådan marken förelegat, dock efter 

 dikning i våta lägen. Bergtallarna och granarna ha utsatts tvååriga. Till en 

 början omskolades under några år en del av bergtallarna vid ett års ålder, 

 men då det visade sig, att de oskolade plantorna gingo till fullt lika bra 

 som de skolade, övergavs omskolningen. 



Planteringsgroparna till de ettåriga plantorna av vanlig tall gjordes med 

 planteringspikar och i 3 fots förband, sedermera ha groparna upptagits med 

 planteringsborr och i i meters förband. 



1905 hade flygsandsfältet sålunda övergåtts med skogsodling, varav en stor 

 del två gånger, och hade därtill samt sedermera använts 1,580,000 st. van- 

 lig tall, 2,832,000 bergtall, 36,000 vanlig gran, 63,000 vitgran, 47,000 

 björk och 5,000 banksianatall samt 58^/2 ^g- björkfrö och 2 kg. bergtallsfrö; 

 tillsammans 4,563,000 st. plantor och 60^2 kg. frö — detta från och med 

 år 1878. 



