224 



GUNNAR SCHOTTE. 



Då ganska stark storm liksom på beställning var rådande, rök sanden kraf- 

 tigt, när vi närmade oss de höga stora strandkullarna (se fig. 3). Men dessa 

 flygsandsfält böra just ses i storm, annars får man ej det mäktiga intrycket av 

 vindens framfart. Den rykande sanden, som hårt piskade oss i ansiktet, gav 

 en liten föreställning om, huru det fordom kunde vara i dessa trakter, då fältet 

 endast bestod av en rykande sandmassa. 



Från stranden genomkorsades fältet österut mot den tvärs igenom gå- 

 ende stora körvägen. Här längre inåt fältet fick man skåda ganska vacker 



Foto av Erik Geete 2g juni 1914. 



f^g- 3- Exkursionsdeltagarna samlade på en av de högsta 

 flygsandskullarna. 



bergtall med tämligen raka, ofta enstämmiga former, påminnande om den 

 pyreneiska formen. Bergtallen angripes lätt av rotrötan {Polyporus radiciperda) , 

 och träden dödas då fort. Här och var kunde också påträffas smärre hål i 

 planteringen, åstadkomna av denna farliga svamp. Utmed landsvägen gjor- 

 des en annan intressant iakttagelse, som väl förtjänar att närmare omnämnas. 

 Bergtallen var här uppdragen i smala bälten, och i tomrummen hade sedan, 

 när bergtallen fått cirka 15 års försprång, inplanterats ny sådan eller Piniis 

 Bmiksiana. Nyplanteringarna ville emellertid ej växa vidare fort, och särskilt var 

 detta fallet i de rader, vilka befunno sig närmast den äldre bergtallen. Direktör 

 Wahlgren ville hålla före, att här förelåg ett typiskt exempel på rotkonkur- 

 rens, som just borde göra sig gällande på den magra flygsanden. Han hade 

 därför rekommenderat uppgrävandet av diken intill de äldre bergtallarna, för 

 att härigenom avskära deras rötter (se fig. 4). Av synnerligen stort intresse 

 blir det att se, huru detta försök kommer att utfalla. 



I närheten av Lagan blev det tillfälle för exkursionsdeltagarna att se rätt kraf- 

 tiga ortstensbildningar i sanden. Här kunde man också iakttaga, huru tallarna 

 ofta hade dubbla rotsystem (fig. 5). Orsaken härtill kan möjligen tillskrivas 

 ortstenslagret, i det att någon rot kunnat taga sig ned genom en spricka i det- 

 samma, varefter ett rotsystem utbildats på vardera sidan om detta lager. På andra 

 ställen kanske detta förhållande blott kan förklaras av översandningen. 



