P^RAN SK0GS\'AR[)SF()RE\1N(;KNS TIONDK I.NKlkSION So.MMAKKX I914. 2^3 



gran eller tull i rena bestånd. Tillkohisten av bältesplanteringen har sitt 

 särskilda intresse. Överjägmästare Lin-dhohm ansåg, att hela parken skulle 

 planteras med i rad tall och i rad gran ; jägmästare Hollgrkn ville däremot 

 draga u])]) smärre rena bestånd av vardera trädslaget allt efter markens väx- 

 lingar. Kompromissen mellan dessa båda åsikter blev den nämnda bältes- 

 ])hinteringen. Undantagsvis förekommer i beständen något vitgran, bergtall 

 och sibirisk lärk. Skogsodlingarna äro utförda å 5 och 6 fots förband. När 

 det gäller plantering av tall, visar sig detta förband allt för glest, efter vad 

 man nu kan döma. Kulturerna ha i medeltal kostat 52,78 kr. per hektar (se 

 efterföljande sammanställning). 



Här och var kvarstående äldre tallbuskar i bestånden äro dels självsådda, 

 dels uppkomna etter direkt sådd. Förre ägaren lät nämligen beså ljungmar- 

 kerna ä mycket glest förband med tallfrö för att, då han ej ansåg sig ha 

 råd skogsodla hela fältet, åtminstone erhålla fröträd för markens vidare be- 

 sående. 



Alla dessa nu skogsodlade ljungmarker ha givetvis i en ej alltför avlägsen 

 tid burit skog av tall, .ek eller bok. Skogens försvinnande tillskrives, förutom 

 avverkning, de skogseldar, som uppkommit eller anlagts under forna gräns- 

 strider mellan svenskar och danskar. Att marken sedan allt framgent under 

 längre tider förblivit skoglös beror på ljungbränningen, som fordom för betets 

 skull bedrivits i stor skala. Under de senaste 30 — 35 åren har dock ingen 

 ljungbrand förekommit här, undantagandes på ett par smärre områden, där 

 eld från rågrannarnas områden gått över kronoparksgränsen. 



Tack vare att ljungen sålunda relativt länge fredats från bränning har, 

 som redan nämnts, skogen börjat uppväxa av sig själv här och var. Sålunda 

 finner man små talldungar på flera ställen å ljungen samt gott om enstaka 

 smärre tallar. Inom den nordligaste delen av parken kan man ock finna en- 

 staka bokar å ljungmarken, men ha dessa endast kunnat taga sig fram under 

 skydd av enbuskar. I närheten av Krättet sprider sig ock eken något ut på 

 ljungen. Vid den kartläggning, som år 19 13 och 19 14 utförts av sydvästra 

 S\eriges ljungmarker, har författaren skilt på följande typer: lavrik ljung- 

 hed, ren ljunghed (mellan ljungstånden finnas varken lavar eller mossor , moss- 

 rik ljunghed, enrik ljunghed samt försumpad ljunghed. Av dessa typer har 

 den mossrika ljungheden den största utbredningen inom kronoparken. Det 

 ganska mullartade humuslagret är vanligen 20 — 25 cm. mäktigt och vegeta- 

 tionen ganska rik för att vara på de enformiga ljunghedarna. 



Den utgöres av: 



Mossor rikliga — ymniga: Hvlocomium parietiniim. 



Ris rikliga: Callioia 7: niga ris r, J^acciniutn vitis idiea e, Antostaphylos uva 

 ursi e. Genisen ptlosa t-s. 



Gräs strödda: Triodea decnmbens t, Aira flexnosa t. Agros/is stolonifera t. 



Örter tunnsådda — strödda: Potentilla erecta t, Campatttda rotiindifolia e, 

 Succisa pralensis e, Achillea millefoliiim e. Galtum saxa filé e. Antennaria dioica 

 e, Galiinn venim e, Corniis suecica e. 



Denna marktyp är en ganska god granmark. På lägre delar av sluttningar 

 är humuslagret ännu mäktigare (25 — 35 cm.) och markvegetationen något 



lo SkogsvÅrdsföreningefts Tidskrift tgib. 



