NÅGRA KRITISKA SYNPUNKTER PÅ BESTÅNDS ANALYSER. 273 



Varje art tilldelar Raunkiaer sedan ett pointstal allt efter antalet av de prov- 

 ytor, där den befunnits ingå. Samma sak uttrycker Lagerberg endast på ett 

 annat sätt, då han räknar de ytor, i vilka en viss art anmärkts, i procent av 

 hela det undersökta antalet. Denna procent kallar han frekvensprocent. An- 

 talet av de smårutor, som behöva undersökas, är beroende av deras storlek, 

 men bör enligt Raunkiaer vara så stort, att undersökningen av flera ej nämn- 

 värt influerar på förhållandet mellan de för de olika arterna erhållna points- 

 talen. Det är i själva verket samma fråga. Lagerberg avser att belysa, då 

 han med användande av variationsstatistisk metod, söker bestämma de erhållna 

 frekvenssiffrornas medelfel. Å andra sidan bör enligt Raunkiaer provytornas 

 storlek vara sådan, att de erhållna siffrorna ge en sä riktig föreställning som 

 möjligt om de olika arternas verkliga relativa frekvens. Raunkiaer utexperi- 

 menterade sin metod i en bokskogs Anemone nemorosa-facies, och fann här, 

 att en undersökning av 50 provytor av 0,1 kvm. bäst uppfyller de uppställda 

 anspråken. Ifrågavarande synpunkt är däremot för Lagerberg av en mycket 

 underordnad betydelse, då han vid bestämmandet av frekvensprocenten synes 

 avse endast att få fram »själva spridningen inom det givna området». Sam- 

 tidigt betecknar han den ock såsom »ett i siffror omskrivet uttryck för samt- 

 liga HuLTS frekvensgraders (19 15, s. 15). Att han härvid missuppfattat, vad 

 Hult och hans efterföljare avse att åskådliggöra, skall längre fram i detta 

 arbete påvisas. 



Lagerberg har emellertid insett, att arternas faktiska valens dåligt fram- 

 träder ur de siffror, som ange frekvensprocenten. Därför har han också upp- 

 tagit ett förslag, som redan framkastats av Raunkiaer. Han uppskattar näm- 

 ligen även frekvensen inom smårutorna på så sätt, att han beräknar stor 

 leken av den yta, som de olika arterna täcka. Han räknar dock endast 

 med hela fjärdedelar av rutan och anser sig ej behöva uppskatta mindre ytor 

 än 7^ av rutan. Den minsta yta, som på det sätt, han använder, kommer 

 med i räkningen, är Vs av rutan. Han får sålunda fram även vad han 

 kallar arealprocenten. Det är ju tydligt, att det är denna, som principiellt 

 motsvarar de HuLTska frekvensgraderna, med den inskränkning särskilt för de 

 lägre graderna, som jag ovan framhållit. En reell skillnad är naturligen främst, 

 att man genom L.a.gerbergs metod erhåller betydligt tillförlitligare siftrcr, fram- 

 för allt om man för var och en av smårutorna använder en längre gående 

 gradering. 



11. Raunkiaers och Lagerbergs metoder från variations- 

 statistisk synpunkt. 



I. Spridningstal. 



Som redan i föregående kapitel påpekats, är den undersökningsmetod, som 

 Lagerberg begagnat sig av i sitt arbete »Markflorans analys pa objektiv 

 grund», en modifikation av den metod, som Raunkiaer utarbetat i och för 

 sina växtgeografiska undersökningar, en modifikation, som emellertid betecknar 

 ett framsteg på ifrågavarande forskningsområde. I den formation, som skall 

 undersökas, utlägger Raunkiaer pa måfå en del smårutor för närmare under- 

 sökning. Lagerberg ordnar däremot smårutorna enligt en pä förhand upp- 

 gjord princip, varigenom det blir omöjligt för den person, som utför under- 

 sökningen, att subjektivt inverka på resultatet, som således blir fullt objektivt. 



