NÅGRA KRITISKA SYNPUNKTER PÄ BESTÄNDSANALYSER. 275 



Inom de analyserade provytorna har Lagerberg undersökt en mindre del, 

 de utlagda smårutorna, med stor noggrannhet. Den undersökta delen har' 

 varierat mellan högst 6,25 och lägst 0,625 % av hela provytan. Resultatet 

 för den undersökta mindre delen har sedan överförts att gälla för provytan 

 i dess helhet. Nu uppstår helt naturligt frågan, huru stort fel som härvid 

 göres. De erhållna spridningstalen gälla naturligen fullt exakt för de under- 

 sökta smårutorna, men huru stora bli felen i spridningstalen, då de överföras 

 att gälla för hela provytan? 



För beräkning av ovannämnda fel i spridningstalet sammanför Lagekberg 

 de undersökta rutorna i grui)per enligt någon viss princip, t. ex. genom att 

 sammanföra var tionde ruta i rutornas löpande numrering och av alla till- 

 sammans bilda en grupp, för vilken spridningstalet beräknas. På så sätt hava 

 tio grupper erhållits, var och en med sitt särskilda spridningstal. Dessa bilda 

 tillsammans en statistisk serie, vars medelfel beräknats enligt minsta kvadrat- 

 metoden. — I några fall hava grupper bildats genom att sammanföra rutorna 

 utefter vissa tvärlinjer i provytan. 



Härtill må nu påpekas, att det beräknade medelfelet är en variationsstati- 

 stisk relation mellan termerna i ovannämnda statistiska serie å ena sidan och 

 dessa termers medeltal (spridningstalet) å den andra sidan. Lacjerrerg anser 

 emellertid, att medelfelet gäller för nämnda medeltal (spridningstalet), även då 

 detta hänföres till hela provytan. Några bevis för riktigheten härav borde 

 ha lämnats. Så sker emellertid ej. Förmodligen anser La<;ekberg det vara 

 självklart, att det beräknade medelfelet gäller för spridningstalet, även då detta 

 hänföres till hela provytan. Jag skall nedan visa, att detta ej är så alldeles 

 självklart, och skall även framdraga några förhållanden, som synas mig tyda 

 på, att det beräknade medelfelet upphör att gälla, så snart spridningstalet 

 hänföres till hela provytan. 



Lagerberg har ej tillräckligt beaktat, att de erhållna medelfelen äro be- 

 roende på det gruppsystem, som valts för beräkningen. Eller för att taga 

 ett positivt exempel; det anfördes ovan, att spridningstalet för Linnaea borealis 

 i en viss provyta befunnits vara 48,45 + 2,67. Medelfelet + 2,67, som är be- 

 räknat för ett visst gruppsystem, skulle hava erhållit ett annat värde, om ett 

 annat gruppsystem valts. Jag skall belysa detta med ett exempel från be- 

 ståndsanalysen i Vårdsätra naturpark. — Den undersökta provytan var en 

 kvadrat på 20 meters sida, och i denna hade inlagts 100 rutor med 2 me- 

 ters rutförband. Provytan undersöktes vid tre tillfällen: den 9 maj, den 2 

 juni och den 4 september. Vid första tillftillet användes en rutstorlek på 0,1 

 kvm., vid det andra gjordes tvenne serier, den ena med 0,1, den andra med 

 0,5 kvm. rutstorlek, vid den tredje användes endast rutstorleken 0,5 kvm. 

 Endast fältskikten hava undersökts. 



I fig. I har jag utlagt förekomsten a\ Gagca Intea inom den undersökta 

 provytan den 9 maj. 



Vid beräkningen av spridningstalets medelfel har jag använt två olika grupp- 

 system. Dels har jag sammanadderat provytans löpande rutnummer i — 10, 

 II — 20, 21 — 30 o. s. v. (de horisontella raderna på fig. i). dels har jag 

 sammanadderat rutnumren i, 11, 21 . . ., rutnumren 2, 12, 22 . . . o. s. v. 

 (de vertikala raderna på fig. i). 1 första fallet erhålles den statistiska serien 

 30, 10, 20, 70, 50, 60, 80, 90, 80, 70; medeltal 56; medelfel ±8,7 (be- 

 räknat enligt minsta kvadratmetoden). I andra fallet erhålles den statistiska 



