LITTERATUR. 307 



av landet. En stor del av skogarna räddades sålunda från eldens alltför de- 

 cimerande verkan. 1 statsskogar är detta brukningssätt numera ett undantag, 

 och i ])rivatskogar inskränkes detsamma blott till vissa slag av mark. 



Redan lagarna av 1647 och 1664 bestämde — att »alt Swediande 



skal wara förbudit på alla the orter och Jord, som icke låta rödia sigh till 

 Ang eller bryta sigh up till Åker». Det var således tillåtet bränna skog för 

 odling och skogsbete; och påpekas ofta, att skog ej får brännas för andra 

 ändamål än dessa. Sedermera försvunno så att säga ur folkmedvetandet orden 

 »Jord som låta rödia sigh till Äng eller bryta sig up till Åker», och man bör- 

 jade svedja i den bemärkelse ordet numera har, att nämligen fälla och bränna 

 skog, samt så råg eller korn i askan, ett det mest primära jordbruk man väl 

 kan tänka sig, och som kommit till Finland och Skandinavien från Rysslands 

 nomader. 



Nästa kajjitel behandlar svedjebrukets spridning i Finland. Enligt på 1870- 

 talet gjorda beräkningar skulle årligen fällas i Finland minst c:a 50,000 har skog 

 till sved. Enhgt Lantbruksstyrelsen skulle år 19 10 i landet funnits omkring 

 8,500 har med säd bevuxen sved. Den skörd, man erhåller från en sved, 

 varierar naturligtvis högst betydligt, men kunde såsom ett visst medeltal anses 

 stiga till 10 hl. per har. Är 1883 beräknades svedernas totalareal i Fin- 

 land till c:a I — 1,5 milj. hektar, och har denna areal sedan dess icke avse- 

 värt förminskats. 'l'ill detta kapitel höra fyra kolorerade kartor, vilka på ett 

 intressant sätt belysa svedjemarkernas areal 1860 och sedan 19 13, förhållan- 

 det mellan sved och växtlig skogsmark m. m. Svedjebrukssätten beskrivas syn- 

 nerligen ingående, men förbigås här, såsom i huvudsak varande kända. Där- 

 på ägnas ett intressant studium åt svedjebrukets inverkan på skogstillgången. 

 Sålunda beräknas på 1870-talet, att årligen fälldes till sved c:a 1,5 milj. m', 

 och användes till hägnader c:a 650,000 m*. Är 19 10 beräknas på sveder 

 fällda skogar till icke mindre än c:a 114,000 m'. 



Arbetets tyngdpunkt ligger uti de c:a 130 pagina, vilka behandla frågan 

 om svedjebrukets inflytande på skogarnas beskaffenhet — ett pä detaljstudier 

 och försök så pass rikt kapitel, att det svårligen lämpar sig för en anmälan i 

 en tidskrift med knappt utrymme. Efter att hava lämnat en historisk be- 

 skrivning över de olika trädslagens invandring i Finland och Skandinavien, 

 beröres frågan om svedjemarkernas förvandling till skog genom naturlig beså- 

 ning, fröårens periodicitet, fröets och plantans utveckling på olika jordmån och 

 i olika lager av aska, rotuppslagsfrågan m. m. Mycket av här gjorda be- 

 skrivningar, slutsatser m. m. äro av rent allmänt skogligt intresse, så deras 

 sammanhang med svedjebruket framgår icke alltid fullt klart. Men då största 

 delen av landets skogar äro uppkomna efter skogseld eller sved, torde det 

 vara svårt att alltid strikte hålla sig till uteslutande svedjebruket berörande 

 frågor. 



I ett intressant kapitel behandlas svedjebrukets förhållande till och inverkan 

 på de olika trädslagens spridning i landet. Man har funnit, att på vanlig 

 skogsmark tallen är det trädslag, som helst infinner sig efter svedjning (då ej 

 sidoskog av god gran förefunnits) — sedan följa björk, gran och al samt asp. 

 Vid upprepad svedjning å samma mark blir förhållandet något annorlunda, i 

 det att tallen får lämna rum för alen, vilket i sista hand blir det rådande 

 trädslaget närmast bostaden, där svedjning upprepat förekommit. Man finner 

 sålunda ofta närmast intill hemmanet-torpet ett bälte av älskog, härpå följa 



