SKOC.SADMINISIKA riONKN. 327 



åtlydnad härav styrelsen ined bifogande av yttranden frän samtliga överjägmästare i riket i 

 underdånighet anföra följande. 



Riksdagen har uttalat, att ett allmänt och starkt behov förelåge, ej blott av att möjlighet 

 bereddes att använda enklare och billigare stängselsätt utan även därav att en omarbetning 

 av gällande stängselförordning komme till stånd, vilken omarbetning synts Riksdagen i hu- 

 vudsak böra gä ut på dels att — med en bestämdare precisering av stadgandet i stängsel- 

 förordningens 2 § — stängselskyldighet göres beroende uteslutande av stängsels behövlighet 

 såsom skydd mot lösgående hemdjur, och att ifrågavarande skyldighet sålunda ej såsom hit- 

 tills må betingas av grannelaget såsom sådant på grund av någon generell prcsumtion om 

 ett på landsbygden allmänt skyddsbehov mot skada av hemdjur, dels att, då slängselskyldig 

 hets inträdande fortfarande må göras gällande genom stängselvitsord, sådant må kunna åbe- 

 ropas i de fall, dä nyssnämnda allmänna förutsättning för stängselskyldighet föreligger utan 

 avseende å ägors beskaffenhet och med bortfallande sålunda av de undantag från stängsel- 

 vitsords tillämpning, som stadgas uti 4, 7, 8 och 9 §§, dels ock slutligen att det må ankomma 

 på behörig myndighet att, uppå ansökan av stängselskyldig, där särskilda omständigheter 

 därtill föranleda, bestämma såväl i fråga om stängselvitsords tillämpning i särskilda fall 

 som angående jämkning i den för stängselskyldighet utgörande lagstadgade grund. 



Overjägmästarna hava härutinnan i huvudsak intagit följande ståndpunkter : 



Överjägmästaren i Ltilea distrikt, Cassel, har ansett ändrade lagbestämmelser i detta hän- 

 seende av behovet påkallade och en lagstiftning i av Riksdagen föreslagen riktning vila på 

 rättvis grund. 



Overjägmästareti i Skellefteå distrikt. Borg, har uttalat, att han ansåge nu gällande be- 

 stämmelser i viss mån föråldrade samt för den skull förordat desammas omarbetande. 



Överjägmästaren i Umeå distrikt, JEgerslröm, har anfört, att därest å kronomark upplåtna 

 skogstorp och odlingslägenheter skola anses inrymda under stängselförordningens § 9, nöd- 

 vändigt torde vara, att förslaget om tillämpning av stängselvitsord även för i denna paragraf 

 nämnda lägenheter, vilka nu sakna sådant vitsord, så modifieras, att undantag i nu nämnt 

 hänseende göres för skogstorpen och odlingslägenheterna, enär dessas innehavare eljest må- 

 hända finge anses erhålla stängselvitsord gentemot kronan, varigenom kronan skulle åsamkas 

 avsevärda utgifter. 



Överjägmästaren i Mellersta Norrlands distrikt, Welatider, har uttalat sin anslutning till 

 de synpunkter Riksdagen framhållit. 



Överjägmästaren i Gävle-Dala distrikt, Teden, har anfört, att, därest enligt förslaget stängsel- 

 vitsord skulle inträda för ägare av inägor gent emot utmark och för enskild person jämväl 

 mot vissa slag av äldre kronoparker (stängselförordningens § 7), detta visserligen komme 

 att bliva till tunga för statsskogarna, men dock syntes vara med rättvisa och billighet över- 

 ensstämmande, i synnerhet om stängselskyldigheten göres beroende av skyddsbehovet och 

 kan underställas behörig myndighet. Större betydelse torde likväl ej enskildes rätt till stäng- 

 selvitsord mot förutnämnda kronoparker äga, enär enskild rågranne vanligen önskar ge- 

 mensamt mulbete med äldre kronoparker, där ett proportionsvis litet antal beteskreatur finnes. 



Överjägmästaren i Bergslagsdistriktet, Wallmo, har anslutit sig till de framlagda önske- 

 målen, dock att beträffande kronans skogar nu gällande bestämmelser om stängselskyldighet 

 och stängselvitsord borde bibehållas. Han har bifogat yttranden från ett flertal revirförval- 

 tare, och hade dessa i allmänhet instämt uti av Riksdagen uttalade principer, men hava frän 

 vissa håll betänkligheter uttalats mot borttagandet av stängselförordningens hittillsvarande 

 undantag från stängselvitsords tillämpning (§§ 4, 7, 8 och 9). Införandet av virkesbespa- 

 rande stängseltyper såsom laggilda har framhållits såsom en angelägenhet av särskild vikt. 



Överjägmästaren i Östra distriktet, Kinman,\\zx anfört i huvudsak: Lagen syntes enligt 

 nuvarande lydelse icke förhindra tidsenliga hägnadsmetoder även utan särskild överenskom- 

 melse; dock fordrades att stängsel skall freda även mot smärre hemdjur, vilken fordrai\ 

 visserligen är ägnad att verka hinderlig för generellt användande av vissa hägnadstyper, 

 men näppeligen torde böra eftersättas för landet i sin helhet. Bestämmelserna om stängsels 

 beskaffenhet tarvade emellertid komplettering. I förordningens § I uttalad jirincip borde 

 alltjämt upprätthållas. Framtidsönskemålet vore, att all lagstadgad hägnadsskyldighet bort- 

 fölle och ersattes av frivilliga överenskommelser. Intill dess detta önskemål kunde förverk- 

 ligas, borde halvdelningsprincipen fortfarande vinna tillämpning, dock med bibehållande av 

 i § 5 omnämnda jämkningsmöjligheter. Stängselvitsord åkermarker emellan borde borttagas 

 för beredande av hägnadslättnad i jordbrukstrakter, där föga betesmark finnes. Ändring av 

 SS 7 — 8 syntes icke motiverad. Däremot kunde skogsbrukets ökade betydelse motivera dess 

 deltagande i stängsel gent emot åker och äng. Att avsöndrad lägenhet blott till hälften be- 

 hövde hålla stängsel mot stamhemman syntes billigt. 



