SKOGSAD-MINISIKAI loNKN. 339 



betänkande vidrört denna fråga och yttrar därom (ä sidd. 195 och följande), att den upjiskatt- 

 ning av virkesförrådets kubikniassa, som hittills verkställts, borde ersättas med en inventering 

 av virkeskapitalets tillgångar av olika dimensioner och sortiment tillika med en härpå grun- 

 dad värdering. Angående metoderna, enligt vilka inventeringarna böra äga rum för att med 

 minsta möjliga kostnader likväl bliva tillräckligt tillförlitliga, samt pa princi]>erna för värde- 

 ringen ansägo sig de sakkunniga emellertid ej behöva inga, utan tlllkomme detta den skogs- 

 matematiska fackvetenskapen att utreda. 



\'i hava tillika inhämtat, att jämväl domänstyrelscn, som för närvarande har under utar- 

 betande ett nytt skogsindelningscirkulär, har för avsikt att föreskriva, det en värdering av 

 skogarna hädanefter skall företagas i samband med skogsindelningen. Då emellertid domän- 

 styrelsen lika litet som beinälda kommitté synes hava tagit ståndpunkt till den synnerligen 

 betydelsefulla frågan om principerna för åsättandet av ett värde ä skogarna, och då det för 

 arbetet med räntabilitetsbokföringen, på sätt vi redan antytt och vartill vi nedan skola åter- 

 komma, är nödvändigt, att denna fråga pä ett ändamålsenligt sätt kommer till snar lösning, 

 hava vi funnit oss böra söka åstadkomma en mera allsidig utredning av de på frågan in- 

 verkande faktorerna, på det att vi må kunna inom en ej alltför avlägsen framtid till herr 

 statsrådets jirövning framlägga ett förslag i fråga om räntabilitetsbokföringens definiti\a 

 ordnande. 



Utgår man sålunda ifrån, att ett skogarna åsätt kapitalvärde är obetingat nödvändigt och 

 från flera håll påyrkat, uppställer sig den frågan, vilka fordringar, som böra ställas på ett 

 dylikt åsätt värde. Vi anse därvid följande synpunkter särskilt beaktansvärda. 



1. Värdet bör lämpa sig såsom fast utgångspunkt för den tillämnade räntabilitetsbok- 

 föringen; 



2. Det bör för den skull äsättas efter sådana enhetliga grunder, att de erhållna ränta- 

 bilitetsresultaten ge möjligast rättvisa och riktiga uttryck för den förvaltande skogspersonalens 

 ådagalagda förmåga att handhava skogens skötsel ; 



3. Genom periodvis återkommande inventeringar måste därför kunna kontrolleras, i vad 

 mån skogens tillgångar och värde undergått förändringar, t. ex. pä grund av utförda avverk- 

 ningar, nedlagda skogsodlingskostnader, besparad tillväxt, stegrade virkespris m. m. Det är 

 nämligen obetingat nödvändigt att taga hänsyn till denna föränderlighet hos skogskapitalet 

 för att fä ett slutgiltigt uttryck för det under redogörelseperioden up])nådda ekonomiska 

 resultatet av för\'altningen ; 



4. Det skogarna åsatta värdet bör \ara sä a\passat, att det kan upptagas i domänstyrel- 

 sens huvudbok såväl som i rikshuvudboken, varjämte det bör lämna stöd vid fastighets- 

 taxeringarna. 



Obestridligt torde \ara, att hittills åsatta taxeringsvärden å skogarna ej ens närmelsevis 

 motsvara nu angivna fordringar pä enhetlighet och kontrollerbarhet, varför andra normer för 

 värdesättningen måste utfinnas. Någon allmänt erkänd princip eller metod för åsättande av 

 värden, som fylla nämnda fordringar, existerar emellertid ej. Det för värdering av uthålliga 

 nyttigheter allmänt kända sättet att efter viss räntefot kapitalisera den genomsnittliga netto- 

 avkastningen för viss förfluten tid lider t. ex. allt för mycket av den betänkliga olägenheten, 

 att de svenska statsskogarna hittills ytterst sällan kunnat anpassas för fullt jämn avkastning 

 motsvarande den årliga tillväxten, varför den under viss kortare tid uttagna avkastningen 

 ingalunda i regel kan anses som användbar mätare pä den verkliga avkastningsförmågan eller 

 tillgångarnas värde vid uthållig skötsel. 



Ett annat från inventeringssynpunkt lämpligare sätt skulle kunna tänkas bestå däri, att 

 varje träd, bestånd eller annat värdeobjekt åsättes ett varuvärde enligt gängse ortspris för 

 skog å rot, varjämte marken likaledes skulle värderas efter sin areal och duglighet till skogs- 

 börd. Från detta kapitalvärde skulle därefter avdragas de kapitaliserade omkostnaderna för 

 skogens uthålliga skötsel. 



En ytterligare tänkbar värderingsnorm efter t. ex. utbetald köpeskilling eller nedlagda 

 kostnader för skogens uppdragande låter sig ej genomföras av den orsaken, att en ytterst 

 ringa del av de allmänna skogarna tillkommit genom erlagda köpeskillingar eller nedlagda 

 produktionskostnader, alldenstund skogsliruket i stor skala arbetar med exploitering av till 

 skänks erhållna naturtillgångar. 



Redan av dessa korta antydningar torde framgå behovet av, att frågan, som delvis är av 

 rent skogsmatematisk natur, blir sakkunnigt utredd i hela dess vidd. 



För verkställande av en dylik undersökning vore det emellertid för oss av \ikt att er- 

 hälla fullt sakkunnigt biträde av en kompetent fackman. Vi fä därför vördsamt hemställa, 

 att herr statsrådet behagade anmoda professorn i skogsmatematik vid skogshögskolan Tor 

 William lonson att biträda oss vid berörda undersökning. 



