356 GÖSTA TAMM. 



draga upp konturerna till betänkandet, så skulle jag vilja säga, att vi 

 ansett, 



att statens skogsskötsel kan och skall handhavas ur rent ekonomisk 

 synpunkt, 



att den kan och skall bedrivas intensivt, och 



att den kan och skall återgälda det därför erforderliga oerhört ökade 

 arbetet och kostnaderna. 



Vidare anse vi, att staten bör vid ordnandet av sin administration för 

 skogsskötseln taga lärdom av tidens fordringar, giva handlingsfrihet men 

 fordra ansvar, skapa enkla former under skärpt kontroll och vid skogen 

 fästa en sitt yrke hängiven, under goda villkor levande stam av utvalt 

 folk från den högste till den lägste, från chefen i det centrala ämbets- 

 verket till kolaren i den ensamma stugan i storskogen. 



Staten är ansvarig för och äger även förmåga att bära ansvaret för 

 att de skogar, över vilka den utövar kontroll, skötas efter sunt ekono- 

 miska principer, till fördel för såväl den enskilde som staten. 



Jag övergår nu till det uppsatta överläggningsämnet, skogspolitiken 

 och skogsarbetarefrågan. 



Statens jordpolitik — existerar över huvud taget ett sådant begrepp? 

 Ja, jag är säker på, att mången, som sökt att sätta sig in uti och sysslat 

 med jordpolitiska spörsmål, skall le ett icke alldeles hånfritt leende vid 

 en sådan frågas framställande. Men vid närmare eftertanke kanske hånet 

 förbytes till beklagande, och frågeställningen blir då en annan, nämli- 

 gen: > Vari ligger orsaken till att svenska statens jordpolitik varit så 

 vacklande och icke en gång i denna stund antagit fasta former?» 



Alldeles frånsett den omständigheten, att skiftande nationalekonomiska 

 åskådningar under tidernas lopp dikterat statsmakternas beslut om sättet 

 för bästa utnyttjandet av den svenska jorden, och att därvid pendel- 

 utslagen svängt från den ena ytterligheten till den andra, liksom det 

 skett i hela den civiliserade världen, så har i vårt land nog tillkommit 

 ett annat minst lika talande skäl, nämligen att knappast ett enda av 

 våra centrala verk, från de gamla förnäma rikskollegierna till senaste 

 årens skapelser, ansett sig äga grundade skäl att vid olika tidpunkter 

 taga initiativ uti — eller underlåta att taga initiativ uti — jordpolitiska 

 spörsmål. Jag skall härvid ej besvära föreningens ledamöter med att 

 ingå på långt framfarna dagars händelser, utan jag skall endast hålla 

 mig till det, som den nu levande generationen själv varit med om. Väx- 

 lingarna bliva starka nog ändå. 



Skogsstyrelsen uppstår och omvandlas till domänstyrelsen, men kam- 

 markollegium, Konungens befallningshavande, domkapitel, vattenfallssty- 

 relse och lantbruksstyrelse dela med densamma intresset för och ansvaret 



