SKOGSPOLITIKEN OCH SKOGSARP.ETAREKRÅGAN. 36 1 



setts vara en olägenhet, när de hembjudna skof^sej^endomarna omfattat 

 ett större antal jordbrukslägenhcter. De sakkunniga förmena emellertid, 

 att detta intill en viss gräns är en stor fördel. Det är nämligen vid in- 

 köpet av ett större skogskomplex ofta betydligt lättare att samtidigt 

 förvärva intill skogen liggande, säljaren tillhörig inägojord, än att »^öra 

 ett sådant förvärv, sedan köpet av skogen redan blivit avslutat. Brist 

 på framsynthet vid markinköpen beträffande arbetarefrågan kan sålunda 

 komma att i en framtid få dyrt betalas. 



Därmed är jag inne på den andra delen av den uppställda frågan, 

 nämligen skogsarbetarefrågan, en fråga, som vi tillmätt en synnerligen 

 avgörande vikt vid skogshushållningen på de allmänna skogarna. Men 

 icke endast i ekonomiskt avseende är den av vikt för bedrivande av en 

 lönande skogshushållning, den är likaledes en djupt ingripande social 

 fråga. 



Norrländska kommitrén underlät på sin tid att ägna denna fråga nog 

 uppmärksamhet, och detta var ett fel av densamma, det måste oförbe- 

 hållsamt erkännas. Man ansåg, att för det dåvarande statens skogshus- 

 hållning norr om Dalälfven ej kunde giva bröd åt en fast arbetarestam. 

 Men tiden löper fort, och vi se nu denna fråga för Norrlands del upp- 

 taga en viktig plats bland dagens överläggningsämnen. Med hänsyn 

 till jägmästare Holmgrens föredrag: Behovet av fasta skogsarbetare på 

 de norrländska kronoparkerna, kan jag också fatta mig kortare än jag 

 annars skulle hava gjort, om jag endast tagit hänsyn till den vikt, som 

 södra kommittén tillmätt densamma. 



Man har rätt att uppställa den frågan: Förefinnes vid statens .skogar 

 behov av ökade arbetskrafter? 



Med ju större intensitet skogsbruket å en egendom bedrives, dess 

 större blir även behovet därstädes av för skogsvården lämpad arbets- 

 kraft. Med ett rationellt skött skogsbruk följa nämligen en mångfald 

 olika arbeten, som vid mera extensiv drift ej komma till utförande. 

 Sålunda bedrivas arbeten för bevarande och höjande av markens pro- 

 duktivitet, såsom dikningar och bäckrensningar; åtgärder för vinnande 

 av en snabb och säker föryngring; vidare en sorgfällig vård av för- 

 yngringsytorna och kulturfälten genom röjningar m. m. allt ifrån dessas 

 anläggande. De unga bestånden göras redan tidigt till föremål för vår- 

 dande huggningar, vilka av orsaker, som i betänkandet närmare fram- 

 hållas, ovillkorligen böra verkställas av skogsägaren själv och ej av kö- 

 paren till det virke, som vid dessa huggningar utvinnes. Slutligen bör 

 i allmänhet även vid de senare under beståndets liv inträiiade föryng- 

 riiigs- eller sluthuggningarna det uttagna virket vid ett rationellt skogs- 

 bruk genom skogsägarens försorg före försäljningen upparbetas och 



