SKOGSPOLrilKEN OCH SKOGSARBKTARF.KRÄGAN. 367 



dagens föredragsämnen, men jag kan i detta sammanhang icke underlåta att 

 omnämna den. Det finns emellertid starka skäl, som tala mot en sådan 

 uppdelning, men fullgoda skäl kunna även anföras mot en geografisk delning 

 av reviren. Enligt min övertygelse finnes det endast ett sätt, pä vilket denna 

 fråga kan lösas, en utväg, som främjar nyss anförda jordpolitiska synpunkter 

 på samma gång som den för all framtid och till nationalekonomisk fördel 

 löser detta spörsmål, och det är, atl domätifomien övertager samtliga de all- 

 viihiiia skogarna och fönniltar dem som kronofiarker. Detta förslag kan synas 

 väl djärvt vid första påseendet, men kanske svårigheterna vid en närmare 

 granskning skola visa sig överkomliga. Fördelarna av en sådan anordning 

 skulle vara stora och obestridliga, nackdelarna mycket obetydliga. — Den 

 svåraste stötestenen ha de sakkunniga redan undanröjt genom att klart och 

 kraftigt påvisa nödvändigheten av det fria husbehovsvirkets borttagande. När 

 detta en gång förr eller senare skett, har därmed den viktigaste historiska 

 förutsättningen för de ecklesiastika skogarnas tillvaro såsom sådana bortfallit. 

 Men hur skulle det då gä med kyrkofonden, den är ju beroende av sitt 

 skogsinnehav r Jag vågar påstå, att kyrkofonden skulle kunna vara minst 

 lika bra betjänad med att ha sina tillgångar i annan form än i en massa 

 kringströdda och svårförvaltade småskogar. — Här vill jag inflika, att frågan 

 om förvaltningskostnadernas fördelning mellan kronoparksrevir och ecklesiastika 

 revir ingalunda är löst genom de sakkunnigas förslag. Detta gäller särskilt 

 beträffande kostnaderna för distriktsstyrelserna och domänstyrelsen. — Nu 

 måste erkännas, att vissa allmänna skogar på grund av sin natur icke skulle 

 kunna övertagas som kronoparker, t. ex. de flesta allmänningar samt av 

 enskilda personer till vissa församlingar eller till särskilda ändamål skänkta 

 skogar. Dessa skulle dock i alla händelser komma att förvaltas och bok- 

 föras på ett särskilt sätt. 



När sedan väl ett förvärv skett för domänfondens räkning av dit nu icke 

 hörande allmänna skogar med de undantag, som jag nyss nämnt, skulle så 

 mycket lättare en avrundning av områdena och ett avskiljande av olämpliga 

 sådana kunna ske efter en fullt genomtänkt och målmedveten plan. Så före- 

 kommer nu t. ex. ej sällan, att en kronopark och en prästskog ligga rå i rå. 

 Vad det har för betydelse för förvaltningens ordnande dels enligt det i 

 betänkandet framförda förslaget och dels enligt den nuvarande ordningen och i 

 än högre grad, om det här framlagda förslaget skulle tillämpas, behöver icke 

 närmare påvisas. — Det skulle föra mig för långt att gå in i enskildheter 

 hur saken skulle ordnas, visar det sig, att detta mitt förslag anses värt att 

 omnämnas i meningsbytet, så kan det ju möjligen få den belysning, som 

 kanske erfordras i en del punkter. 



De sakkunniga anse, att målet att varje skog skall få den bästa vård vin- 

 nes säkrast, genom att den av dem föreslagna revirindelningen genomföres, 

 och de anse även, att härigenom frågan om kostnadernas fördelning löses 

 lättast. Det senare vill jag icke bestrida, men kanske det kommer att visa 

 sig, att hela denna fråga, på sätt som jag här har antytt, skulle lösas bäst och i 

 överensstämmelse med de stränga krav på arbetsbesparing och affärsmässighet, 

 som nutidens ekonomiska lagar vill pålägga oss till båtnad för framtiden. 



Herr Ordf.: Innan jag lämnar ordet till nästa talare, skall jag be att få 

 fästa upjMiiärksamheten på, att det nog är lämpligt, ifall någon av herrarna 



