382 AND. HOLMGREN. 



hålles följande resultat: 4 revirförvaltare anse att inga särskilda åtgärder 

 böra vidtagas, »allt är bra som det är>^ 6 tänka sig anskaffa folk från 

 andra orter, under det att 2 anse att medlet att lösa frågan är, att 

 höja dagspenningen. Övriga 47 slutligen anse (två dock med tvekan), 

 att frågan löses genom underlättande av bosättning på skogen antingen 

 genom anställande av fasta arbetare eller genom upplåtelser av odlings- 

 lägenheter. Av sistnämnda 47 anser en del vidare, att uppförande av 

 lämpliga arbetarebostäder för den lösa arbetarestammen och anordnande 

 av goda körvägar upp pä skogarna i hög grad komma att bidraga till 

 frågans lösning. 



Vid ett möte mellan de s. k, kolonisationssakkunniga och överjäg- 

 mästarna i de 5 förutvarande nordligaste distrikten förklarade samtliga 

 överjägmästare att den enda utvägen till erhållande av nödig arbetskraft 

 för skogsvården var att i en eller annan form anställa på skogen bo- 

 ende, fasta arbetare. 



Visserligen kan givetvis, i enstaka fall, den nödiga arbetskraften erhållas 

 genom förbättrade kommunikationer, bättre bostäder ute på skogarna 

 o. s. v., men i det stora hela torde arbetarefrågan ej kunna lösas på 

 annat sätt än genom anskaftande av en på skogen boende stam av 

 arbetare, vilka erhålla sin utkomst dels såsom jordbrukare av jorden, 

 dels såsom skogsarbetare av skogen. Jordbrukaren-skogsarbetaren till- 

 godoser .skogsbrukets behov av dragare och förser sig själv och de lösa 

 skogsarbetarna, som självfallet alltid komma i viss utsträckning att er- 

 fordras, med en del av deras förnödenheter; skogsarbetaren-jordbrukaren 

 skänker skog.sbruket en ryggrad av skolad, måttligt dyrbar arbetskraft, 

 förutan vilken en rationell, intensiv skogsvård aldrig är möjlig. 



Men på vad sätt skall nu denna arbetskraft kunna anskaffas, under 

 vilka former .skall jorden upplåtas, huru stor jordareal skall tilläggas 

 varje lägenhet, vilka garantier bör staten fordra, för att en viss kvantitet 

 skogsarbete även utföres av dessa arbetare.- Se där några frågor, som 

 tåla att tänka på. 



Innan vi närmare gå in på dessa frågor, torde vara lämpligt att i kort- 

 het redogöra för de villkor, under vilka jordupplåtelser på kronoparkerna 

 nu äga rum, och hur detta system verkat. Som bekant beslöt 1891 års 

 riksdag att upplåta odlingslägenheter, s. k. skogstorp, på kronoparkerna 

 i Norrbottens län. Ar 1909 beslöt riksdagen, att dylika torp skulle få 

 anläggas på kronoparker och överloppsmarker i de sex nordliga länen. 

 Nu gällande villkor för upplåtelse av dessa torp och odlingslägenheler 

 äro i huvudsak följande. Varje ordentlig och arbetsam person, som icke 

 förut äger en så stor egendom, att han därå kan föda en familj, äger 

 själv utvälja sig ett odlingsbart område, som, sedan dess lämplighet för 



