384 AND. HOLMGREN. 



arbetare, enligt min mening uppgå till 3 å 5 har, varierande allt efter 

 belägenheten, jordmånens beskaffenhet o. s. v. Den huvudsakliga delen 

 av området borde utgöras av lättodlad myr, vilken skulle torrläggas på 

 statens bekostnad. Fastmarken skulle tilläggas stället endast för bygg- 

 nadsplats och en mindre åker till potatis- och sädesodling. 



Byggnaderna på lägenheten skulle givetvis uppföras av staten. Att 

 överlämna detta åt skogsarbetaren medför ofelbart, dels att han under de 

 första åren i de flesta fall är mindre att påräkna för arbetet i skogen, dels 

 att byggnaderna bliva mycket underhaltiga. Lägenheten skulle upplåtas 

 å arrende, exempelvis för 20 år, och arrendatorn skulle årligen erlägga 

 ett belopp av 3,6 % pä kostnadssumman för byggnadernas uppförande 

 jämte kostnaden för myrmarkens torrläggning. Vedbrand och annat hus- 

 behovsvirke skulle erhållas efter anvisning och utsyning på kringliggande 

 kronopark. 



Om en skogsarbetare med en jordupplåtelse av förenämnd typ för 

 jordbrukets skötsel skulle behöva disponera högst 100 dagar något så 

 när jämnt fördelade under året, vilket ej torde vara osannolikt, skulle så- 

 lunda omkring 200 dagar kunna disponeras för skogsarbete. Han hade 

 sålunda att påräkna en ungefärlig inkomst från detta arbete av 800 kr. 

 om året, vilket jämte den avkastning, jorden gav honom, väl skulle 

 kunna anses tillräckligt. Staten skulle givetvis å sin sida förbinda sig 

 att tillhandahålla det erforderliga arbetstillfället. 



Men skulle nu dessa arrendatorer vara att påräkna såsom fasta arbe- 

 tare på skogen, utan att särskilda bestämmelser härför infördes i kon- 

 trakten.? Att man i södra Sverige anser det nödvändigt, att i kontrakten 

 i detalj fastlå arbetarnas arbetsskyldighet, synes mig ganska klart. I 

 landsdelar, där tillgången på större och mindre samhällen, industriella 

 anläggningar e. d. är mycket riklig, är lockelsen att övergiva arbetet i 

 skogen givetvis mycket större för skogsarbetarna än i Norrland, där 

 dessa samhällen och anläggningar förefinnas mycket sparsamt. Av denna 

 anledning tror jag, att detaljerade bestämmelser härutinnan i kontrakten 

 ej böra ifrågakomma. Med kännedom om norrlänningens karaktär och 

 lynne tror jag ej heller, man genom vidtagande av en dylik anordning 

 kan erhålla någon större mängd spekulanter på dylika arbetareställen. 

 Att något band emellertid bör finnas på dessa på kronoparkerna i kro- 

 nans hus boende arrendatorer, för att de skola arbeta på skogarna, torde 

 väl vara nödvändigt, men, jag måste erkänna det, detta är ej för mig 

 personligen vidare tilltalande. Om man kunde nå samma resultat ge- 

 nom vidtagande av sådana åtgärder, som kunde verka lockande på ar- 

 rendatorn att arbeta på såväl skog som jord, tror jag, att man vunne 

 bra mycket värdefullare resultat. Om kronan i detta syfte vid upp- 



