HEHOVET AV FASTA SKOGSARBETARE PA DE NORRLÄNDSKA KRONOPARKERNA. 3Ö5 



låtelsen utlovade, att arrendatorn efter den 2o-äri(^a upplåtelsetiden skulle för 

 en viss summa få förvärva lägenheten med full äganderätt, därest han 

 under de 20 åren lagt sig vinn om arbetet såväl pä skogen som jorden, 

 är ej omöjligt, att ett gott resultat skulle kunna nås. Under arrendetiden 

 skulle arrendatorn och hans barn vänjas vid arbetet på skogen, varpå 

 de helt säkert skulle fortsätta med detsamma även efter dess slut. Ar- 

 rendatorn skulle även under arrendetiden helt visst beflita sig om husens 

 hällande i gott stånd. Jag vill visst icke [)åstå, att en dylik anordning är den 

 bästa, men man kan tvivelsutan tänka sig frågans lösning i denna riktning. 



Men detta i allra största korthet här skisserade system för erhållande 

 av erforderlig arbetskraft av mer fast natur, är givetvis ej det enda 

 tänkbara eller kanske ens önskvärda. Vid sidan av dessa skogsarbetare- 

 lägenheter bör odlingsbar jord upplåtas med äbo- eller äganderätt. Där 

 jord är av den beskaffenhet, att den lämpar sig bättre för jordbruk än 

 skogsbruk, där bör den givetvis få tagas i bruk för det förra ändamålet. 

 Då min uppfattning är, att en jordbrukskolonisation i Norrland utan till- 

 gäng till arbete i skogarna för kolonisterna i stort är dömd att miss- 

 lyckas, kommer sålunda även genom upplåtelse av odlingsjord under 

 nämnda former att tillföras skogsbruket en viss kvantitet arbetskraft. 



Genom fortsatt upplåtelse av s. k. odlingslägenheter efter ett i vissa 

 avseenden förbättrat system kommer helt visst även på denna väg för- 

 värvas åtskillig arbetskraft för skogsbruket. 



Då emellertid över hälften av statens hela och säkerligen även bästa 

 skogsareal ?iu ligger så till, att skogen inom densamma kan vårdas in- 

 tensivt, och då dessa förutsättningar i brist bland annat pä arbetskraft 

 ej utnyttjas, fordras ovillkorligen, att staten med det snaraste i vidaste 

 omfattning anlägger skogsarbetarelägenheter på skogarna. 



Att ett dylikt system kommer att medföra dryga kostnader, säger sig 

 självt. Jag antar, att de sydländska skogssakkunniga ej tänkt sig, att frå- 

 gan i södra delarna av landet kan ordnas utan uppoffring. Jag har be- 

 räknat att byggnads- och dikningskostnaderna för varje ställe i genom- 

 Snitt ej skulle överstiga 4,000 ä 4,500 kronor, detta under förutsättning, 

 att flera ställen byggas på en gång på samma skog, och att moderna 

 anordningar med motorsågar på skogen o. d. användas. Byggnadsvir- 

 kets värde ingår ej i beräkningen. 



Till sist ännu en fråga. Huru många fasta skogsarbetare skulle från 

 skogsvårdens synpunkt erfordras inom de delar av Norrland och Dalarna, 

 där rationell, intensiv skogsvård nu och inom 10 år beräknas kunna be- 

 drivas? Då anskaffande av dylika arbetare utom detta område nu ej 

 kan anses vara aktuell, lämnas denna del av frågan i det följande helt 

 och hållet åt sido. 



