BEHOVET AV FASIA SKOGSARBETARE. 395 



äran att vistas i norra Dalarna, särskilt å Orsa besparingsskogar, och jag har 

 där försökt utföra arbete i skogsvårdens tjänst. När nu professor Andersson 

 frågar, vad där uppe uträttats i skogsarbetarfrågan, så antager jag, att professor 

 Andersson syftade på, vad för skogsskötselns skull i detta avseende där uppe 

 uträttats. Det kan väl icke vara meningen, att man skall hava skogsarbetare 

 till ett visst antal på viss areal, utan det är väl ändå till sist fråga om, hur 

 mycket som uträttats på ifrågavarande platser i avseende på skogsskötsel. Jag 

 var emellertid icke beredd på en fråga av detta slag, och jag kan därför icke 

 lämna några exakta siffror på vad som uträttats under den period, jag närmare 

 känner till. Men om jag lägger ihop alla kostnader för skogsvårdsåtgärder, 

 dikningar, huggningar, flottledsrensningar o. s. v., kommer jag till en genom- 

 snittssiffra för kostnaderna under dessa senaste år av kr. i: 50 pr har och är. 

 Om jag då anställer en jämförelse mellan denna siffra och vad som utgivits 

 å kronoparker i Norrland, ifall nu Dalarne skulle jämföras med Norrland, sä 

 blir den siffran blott i — 2 öre pr har.^ Jag vågar dä tro och anse, att vi 

 icke stå efter det övriga Norrland, som professor Andersson ville låta på- 

 skina. 



I alla fall har jag icke därmed velat säga, att skogsarbetarefrågan är löst 

 på mina trakter, tvärtom, den ligger hos oss under behandling hos de lokala 

 myndigheterna sedan rätt lång tid tillbaka, och den är ju icke sä lättlöst. 

 Det må då icke förvåna, att vi icke för vår privata del hitintills kunnat lösa 

 den. 



Kapten de Verdier: Det har här framhållits den stora vikten utav skogs- 

 arbetarefrågans lösning pä sådant sätt, att arbetarna få en god bärgning och 

 därigenom stanna kvar. Det är första villkoret. Vi ha varit ense om, att 

 skogsfolket skall fasthällas på platsen, och att man skall göra allt för att före- 

 komma tanke pä flyttning. 



Det kan förefinnas olika beräkningsgrunder för det antal skogsarbetare, som 

 skulle behövas. Jag kan emellertid icke finna, att någon av de anförda grun- 

 derna är säker. Jag skulle vilja föreslå, att man utginge ifrån ett visst antal 

 kubikmeter virke, som skulle årligen huggas. Det är på arbetet i skogen, 

 arbetaren skall leva, han lever icke på skogsarealen, utan pä vad han uppå 

 denna areal hugger. Det gäller mycket, om arealen kan producera det vir- 

 keskvantum, som är erforderligt för att giva honom tillräckligt och ständigt 

 arbete. Det är ju så, att markens produktionsförmåga är högst olika pä olika 

 häll. Jag skulle för min del vilja hålla på, att 800 ä 1,000 kbm. behöva 

 beräknas för varje skogsarbetarfamilj. Vi måste försöka ordna det så, att 

 icke blott skogsarbetaren kan trivas och ha full sysselsättning, utan även hans 

 pojkar skola ha något att göra, och vi måste ordna det pä sådant sätt, att 

 de året runt finna sin bärgning där. Dessa av mig här föreslagna 800 å 

 1,000 kbm. gifva nog ungefär lika många kronor i hugglön och skulle, efter 

 de tillväxtsiffror, som kommitterade rört sig med, motsvara en areal av 300 

 har skogbärande mark; på 100 har bli nog dessa arbetare svältfödda. Det 



^ Enligt Domänstyrelsens statistik för 1911 är utgivet för skogsodling, hyggesrödjning 

 och beståndsröjning I9 öre per har skogsmark; dessa kostnader plus kostnaderna för vägar, 

 rågångar, dikningar och byggnadsarbeten belöpa sig till 4,6 öre per har skogsmark ; och om 

 slutligen till ovanstående utgifter läggas kostnaderna för s. k. större väg och dikningsarbeten. 

 så erhälles en summa av 6,6 öre per har skogsmark. 



