BEHOVET AV FASTA SKOGSARBETARE. 397 



sagda tillfälle, att en egendom ej borde sättas i högre saluvärde än att kö- 

 paren kunde med visshet beräkna åtminstone 5 °o på sina pengar. 



Professor Gunnar Andersson: Jag vill bara med några K\ ord belysa 

 vad syftet var med min interjjellation angående de stora besparingsskogarna. 

 Det var icke alls någon elakhet av mig. Där sitta de stora socknarna med 

 stora arealer, som de fått för ingenting, vilka de avverkat pä ett sätt, som jag 

 i likhet med landshövding Holmquist anser, att man helst icke bör tala om. 

 De sitta där i alla fall med sina stora millionfonder. Jag har därför trott, att 

 man där — likaväl som på andra håll — skulle ha experimenterat med den 

 viktiga frågan, att skaffa en god arbetarestam i dessa skogar. Man skall natur- 

 ligtvis icke, därför att man i skogarna begått en del felaktigheter, vänta med 

 att driva fram denna sak, ty ])engar finnes det, och socknarna ha i detta av- 

 seende fria händer. För staten ställer det sig nog svårare både i det ena och 

 andra avseendet. Det är nu tio år sedan jag såg dessa skogar, och jag hade 

 trott, att med det intresse jag vet finnes för saken, och för vilket jag bugar mig, 

 socknarna skulle ha gjort några experiment i den vägen. Vad som nämndes 

 av en föregående talare, att man på andra ställen lagt ned ännu mindre av 

 inkomsterna ur skogen för dennas förbättring, erinrar mig om det svar, jag en 

 gång fick av min far, när jag kom hem frän skolan med dåliga betyg, och dä 

 jag upplyste honom om, att en annan pojke fått ännu sämre: Varför skall du 

 jämföra dig med den sämste? 



Det har från ett par håll förts fram meningar i skogsarbetarfrågan, som jag tror 

 man bör observera. Man säger att det finnes tillräckligt antal arbetare för av- 

 verkningarna i ortens hemmansägare och jordbrukande befolkning. Men märk 

 väl, det är ej för avverkningarna, vi särskilt behöva fasta skogsarbetare. Det 

 bör strykas under, att det är sommararbetare vi behöva. För avverkningarna, 

 för vinterarbetet har det i allmänhet visat sig lätt nog att få nödig arbets- 

 kraft. Med andra ord, det är arbetskraft för markens, för beståndens för- 

 bättring, den svenska skogen ropar efter, ej blott för att föra ut i marknaden, 

 vad den producerar. Man får därför, då man vill lösa skogsarbetarefrågan, akta 

 sig för att icke ånyo komma in i det gamla norrländska felet, att man näm- 

 ligen delar upp arbetet på jordbruk under sommaren och på skogavverkning 

 på vintern. När vi tala om skogsarbetarfrågan, få vi nog lägga stora huvud- 

 vikten på skogsarbetet; jordbruksarbetet får tilldelas endast en mycket ringa 

 part av dessa arbetares arbetskraft. Det är ju klart, att man icke kan driva 

 denna sats in absurdum, och man får naturligtvis vara tacksam för det över- 

 skottsarbete, som kan lämnas av jordbrukande egnahemsinnehavare. Men när 

 man ur skogsmannasynpunkt vill arbeta för en lösning av den svåra frågan, 

 är det just nödvändigt, att vi få en tillräcklig stam arbetare i skogen. Det 

 är det som felas. 



Kapten de Verdier: Ja, det är med stort nöje man erfar, att överjägmästare 

 Wallmo är i stridshumör. Det är en sak för sig. Så var det den där lilla 

 skämtaftaren vi talade om. Jag vill beträftande den säga, att på grund av 

 de olämpliga konjunkturerna, herr Wallmo nog gör bäst i att vänta. 



När jag talade om produktionen, förbisåg jag nog någonting. Jag talade 

 visserligen om virkesproduktionen i skogen kring skogsarbetartorpen, men i 

 dem blir nog också en tillväxt, det blir där ett uppväxande släkte, ett antal 



