398 DISKUSSION. 



barn, som väl även de skola leva. Vi säga, att familjen behöver arbetsför- 

 tjänsten av 800 kbm., vad vill då herr Wallmo betala i genomsnitt ihugglön; 

 80 öre kubikmetern? Det är väl för litet. Betalar herr Wallmo en krona, 

 kan jag gå med på, att det är för våra förhållanden lämpligt. Vi få nämli- 

 gen tänka på, att dessa skogsarbetare ha att dragas med synnerligen svåra 

 kommunikationsförhållanden, särskilt då i Norrland, och de ha just icke så 

 stora möjligheter att av sin arbetsförtjänst få något över. De behöva nog 

 tjäna detta belopp, 800 kr. utom torpets avkastning. Min mening är emel- 

 lertid, att icke blott den fasta skogsarbetaren behöver tjäna detta utan även 

 proportionsvis efter arbetstiden de tillgängliga hästtorparnas söner och alla 

 andra skogsarbetare av det ena eller andra slaget. 



Jägmästare Holmgren : Kapten de Verdier framkastade, att enligt resultatet 

 av en föregående beräkning de av mig anförda siffrorna skulle vara för höga. 

 Jag har i min beräkning utgått från förhållandena på en kronopark och där- 

 vid tagit hänsyn till virkeskapitalets storlek och fördelning från olika ålders- 

 klasser, skogens tillväxt o. s. v. Jag utgick vidare ifrån, att den areal, som 

 traktvis avverkas, bör kultiveras och hela skogen i övrigt vårdas på bästa sätt. 

 Jag har i detta avseende sökt vara så noggrann som möjligt. Försåvitt jag 

 vet, existerar ingen utredning, i denna fråga, men jag har emellertid gjort ett 

 försök till en sådan. 



Överjägmästare Wallmo nämnde, att han gjort en utredning och kommit 

 till det av honom angivna resultatet, att det kräves 60 har produktiv mark 

 för varje skogsarbetare. Emellertid ha skogssakkunniga för Södra Sverige ut- 

 talat, att 80 har skulle vara lämpligt. Jag har läst detta,men icke sett bevis 

 därför. Frågan ställer sig för södra Sverige vida enklare, än för Norrland, 

 därför att man i Södra Sverige har gammal erfarenhet att hålla sig till. I 

 Norrland ha vi icke någon sådan till belysande av förevarande fråga. Där — 

 får man kalkylera så gott man kan. Jag kan ju icke säga, att de siffror, jag 

 anfört, äro i detalj riktiga, ty förhållandena inom Norrland växla som bekant 

 mycket, men jag har på det anförda sättet sökt få fram en grov minimisilifra 

 för det arbetareantal, vi vid rationell skogsvård, där sådan är möjlig, är i be- 

 hov av. 



Byråchefen Hermelin: Det är med största intresse jag tagit del av de sak- 

 kunnigas yttrande i skogsarbetarfrågan rörande de södra delarna av landet. 

 Här har nu av inledaren framhållits, att även för Norrland denna frågas lös- 

 ning hade samma betydelse som för det övriga landet. Även jag har natur- 

 ligtvis ett livligt intresse av, att behovet av skogsarbetare fylles ock i Norr- 

 land, men jag anser för min del, att det därvidlag är betydlig skillnad mellan 

 Norrland och det övriga landet. I södra och mellersta Sverige utgöra de ar- 

 betare, som äro vana vid skogsarbete, ett jämförelsevis fåtal. Arbetarna här- 

 städes hafva långt ifrån den vana att hantera yxan och andra vid skogsarbeten 

 nödiga redskap som norrlandsarbetarna, av vilka så gott som var och en be- 

 sitter sådan vana alltifrån ungdomen. Det behövs bara en kort anvisning rö- 

 rande var yxan skall sättas och norrlandsarbetaren vet att sätta den på rätta 

 sättet och stället. Så är ock förhållandet i fråga om hanterande av andra 

 verktyg eller redskap, såsom tumsax, mätkedja m. fl. I Norrland går för 

 övrigt avsevärt lättare att få folk till skogsarbetare än i södra Sverige. Ar- 



