BEHOVET AV FASTA SKOGSARHETARK. 399 



betarna i södra Sverige vilja i allmänhet icke ägna sig åt skogsarbete, och 

 särskilt är svårigheten att för kronoskogarnas skötsel erhålla tillräckligt man- 

 skap mången gång mycket stor. Detta torde dock långt ifrån alltid bero på, 

 att det ej finnes personer, som härtill kunna användas, utan orsaken härtill 

 torde i många fall kunna sökas i de för sydländska förhållanden stora av- 

 stånden frän kronoparkerna till arbetarnas bostadsorter, ävensom i arbetarnas 

 obenägenhet att längre tider leva på matsäck i en skogskoja eller annan till- 

 fällig bostad. Följaktligen, om man vill erhålla arbetare i tillräcklig mängd 

 till kronoparkernas skötsel, bör man, såsom jägmästare Holmgren ock fram- 

 hållit, bygga ett flertal skogsarbetarebostäder. Jag anser detta vara riktigt. 

 Beträffande de norrländska kronoparkerna åter skulle ett anordnande medelst 

 statsmedel av skogsarbetarbostäder i erforderlig mängd bliva en mycket dyr 

 historia. Där finnas emellertid många andra möjligheter att på fördelaktigare 

 och för vederbörande parter mera tillfredsställande sätt fylla det huvudsakliga 

 behovet av skogsarbetare. Man kan sålunda inom kronoparkerna söka få till 

 stånd ett flertal smärre lägenheter, att upplåtas med äganderätt eller åborätt 

 eller med viss arrenderätt på helst längre tid. För egen del är jag av den 

 meningen, att man ej ensidigt bör fasthålla vid allenast ett sätt för ordnande 

 av frågan, utan att alla skilda möjligheter böra beaktas. Om man tänker på 

 den norrländska befolkningens läggning och lynne i allmänhet, tror jag icke, 

 att man skall lyckas erhålla ett större antal dugliga och villiga skogsarbetare 

 bundna med kontrakt, varigenom arbetarna vore ålagda utföra visst arbete. 

 Det ligger icke för norrlänningen att vara klavbunden och genom kontrakt 

 tvungen utföra arbete på bestämda tider och ställen, utan han vill arbeta där 

 han behagar, Erhålles nöjaktig betalning i orten, där arbetaren är bosatt, 

 föredrager han dock givetvis arbete därstädes framför att bege sig långväga 

 till andra trakter. 



Jag tror det vore bäst ordna denna sak så, att man till de norrländska 

 kronoparkerna sökte skaff"a ett antal duktiga arbetare, som visserligen icke 

 medelst kontrakt voro förbundna till arbete, men som, inseende förmånen att 

 hava tillgång till väl avlönat arbete på kronoparkerna, själva önskade ställa sin 

 arbetskraft till vederbörlig skogsförvaltnings tjänst. Vi kunna upplåta skogs- 

 torp och andra odlingslägenheter. Det har visat sig, att denna upplåtelseform 

 gått långsamt, men ett gott resultat har dock mångenstädes vunnits. Vilja 

 statsmakterna ytterligare stödja de pioniärer, som ägna sig åt det strävsamma 

 arbetet att förvandla en liten del av ödemarken till kulturmark, torde kunna 

 emotses uppkomsten av ett avsevärt ökat antal sådana lägenheter. Lägenhets- 

 innehavarnas tid måste visserligen till ej ringa del ägnas åt jorden, men i 

 stor utsträckning måste de dock söka skafta sig kontant avlönat arbete, och 

 kan sådant erhållas å omgivande kronomark, torde man kunna vara förvissad 

 om, att det gärna mottages. 



Kostnaderna för ett eventuellt något ökat kontant bidrag till fullgörande av 

 odlings- och byggnadsarbete ä lägenheterna bleve ringa i jämförelse med den 

 kostnad, som skulle drabba statsverket, om i större utsträckning skulle byggas 

 skogsarbetarbostäder, vilka säkerligen icke kunna erhållas för en kostnad 

 understigande c:a 6,000 kronor för varje bostadslägenhet. Man må ej heller 

 inbilla sig, att man genom fasta skogsarbetare finge billigare arbetskraft. 



För övrigt torde man böra beakta skillnaden mellan Norrland och södra 

 Sverige i avseende på den tid, varunder jordbrukaren kan ägna sig åt skötseln 



