420 



TORSTEN LAGERBERG. 



grupp en ruta från varje rad och en ur varje kolonn. Samtliga tal n från 

 och med lo intill loo, vilka tillåta dylika gruppindelningar med n stycken 

 grupper äro följande: lo, 13, 17, 25, 26, 29, 34, 37» 4i> 5°- 53; 58, 

 61, 65, 73, 74, 82, 85, 89, 97. Mot dessa siffror svara följande in- 

 alles analyserade rutor: 100, 169, 289, 625 o. s. v. 



Då det av Kvlin använda rutförbandets sida innehåller 10 rutor och det, 

 som jag brukat vid analysen av provytan 59, 13 rutor, kan alltså i båda fallen 

 en gruppindelning efter Östlinds princip eller rättare sagt tvenne dylika utföras. 

 Går överhuvud denna princip att tillämpa, kan det nämligen alltid utföras 2, 

 men endast 2 gruppindelningar, som uppfylla villkoren och giva maximiantalet 



Fig. 6. Indelning i 13 grupper av 15 x 20 rutor. — Provytan 57 : I. 



grupper. För de ovannämnda rutförbanden framgår den ena möjliga grupp- 

 indelningen av fig. 2 resp. 4. Rutorna inom en grupp äro betecknade med 

 A, inom nästa med B o. s. v. Gruppindelningen i fig. 2 återgives även i fig. 

 3 med ett annat beteckningssätt, som möjliggör en lättare överblick av de 

 kvadratiska rutförbanden för olika grupper. Fig. 5 utvisar spridningen över 

 ytan av de i fig. 4 med ^-1 och C betecknade grupperna, varvid de streckade 

 linjerna utvisa rutförbandet för grupp A. Den andra möjliga gruppindelningen 

 framgår som spegelbild av de i figurerna angivna med avseende på någon 

 av diagonalerna. 



Använder man dessa gruppindelningar för den av Samuelsson och Kvlin 

 analyserade provytan, erhåller man för Gagen Ititea medelfelen + 4,3 resp. 

 + 3,7, båda liggande under det av mig angivna, teoretiska »normalfelet 5 

 (tab. 3). KvLix anger medelfelen till ±8,7 och ±3,4 med ett medeltal 

 av + 6,0. 



