SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1916. H. 4. 



Om beräkningen av medelfelen i Värmlands» 



taxeringen. 



Ett genmäle. 



1 en uppsats af Harald Kylin och Gunnar Samuelsson »Kritisk gransk- 

 ning av beståndsanalyser», intagen i Skogsvårdsföreningens tidskritt, haft- 

 febr. — mars innevarande år, förekommer i en not det uttalandet, att kommis- 

 sionen för försökstaxeringen av Värmlands läns skogar ej tillräckligt beaktat, 

 att olika gruppindelningar kunna ge olika medelfel. Dä denna anmärkning 

 möjligen skulle kunna förefalla den okritiske och med förhållandena mindre 

 väl bekanta läsaren riktig, torde etl beriktigande vara på sin plats. 



A sid, 74 — 79 i sitt betänkande redogör kommissionen för de synpunkter 

 som gjort sig gällande vid observationsmaterialets indelning i grupper. Vid 

 all sannolikhetsberäkning måste man tillse, att de observationer, som ingå i 

 beräkningen, äro representativa för det undersökta föremålet, d. v. s. att varje 

 enskild direkt i beräkningen ingående observation (=grupp)-ej har någon särskild 

 tendens till avvikelse i positiv eller negativ riktning från medeltalet, utan att 

 utsikterna till positiv eller negativ avvikelse äro lika stora och att utsikterna 

 avtaga med stigande numeriskt värde hos avvikelsen. På detta förhållande 

 grundar sig i själva verket tillämpningen av den min.sta kvadratmetoden. 

 När man undersöker en tydligt heterogen yta eller ett i övrigt heterogent 

 material, där vissa delar i en bestämd riktning avvika från andra, kunna 

 tydligen icke de enskilda observationerna utan vidare läggas till grund för 

 en sannolikhetsberäkning, dessa måste nämligen bli belastade med vad man 

 kunde kalla systematiska fel. Genom gruppindelningar söker man eliminera 

 bort dessa systematiska fel. Olika gruppindelningar äro härvidlag tänkbara, 

 men klart är, att en matematiskt riktig gruppindelning måste ta hänsyn till 

 den undersökta ytans eller observationsmaterialets heterogena beskaffenhet. 

 Kommissionen har nu diskuterat flera gruppindelningar, som uppfylla villko- 

 ren för en behandling medelst sannolikhetsberäkning, d. v. s. där varje enskild 

 grupp bör ha lika stor utsikt till en negativ som till en positiv avvikelse från 

 det för ytan giltiga medeltalet. Kommissio7ien har också framhållit, att olika 

 gruppindelningar kimna ge olika rnedelfel och vad särskilt den använda grupp- 

 indelningen beträffar, har kojninissioneti tydligen poängterat, ait den har en tendens 

 att öka medelfelens mimeriska värden, i jämförelse med en mera jämn grupp- 

 indelning. De enskilda grupperna visa nämligen en ej obetydlig geografisk 

 förskjutning gent emot varandra och böra sålunda av denna anledning kunna 

 bli något olika. Ett strängt matematiskt bevis för motsvarande förhållande 

 inom den homograda statistiken finner man, enligt vad förste aktuarien 



