468 DISKUSSION. 



intet hinder bör kunna föreligga för den tillämnade ökade avverkningen i 

 beståndsvårdens intressen å prästskogarna. Genom en dylik ökad avverkning 

 på prästskogarna bleve även vedbehovet bättre tillgodosett inom samtliga 

 kommunerna, vilket ju vore av betydande värde i dessa vedbristens dagar. 



Inledaren slutade sitt föredrag med att tala om transport av jägmästare. 

 I denna fråga ha de sakkunniga uttalat sig ganska försiktigt, vilket nog var 

 klokt, ty saken får ej ses ensidigt. 



Vad frågan om reseersättningarna beträffar, anser jag, att de sakkunnigas 

 förslag är lyckat. På sidan 315 yttra de sakkunniga: »^^idare får det be- 

 märkas, att en omläggning av sättet för reseersättningarnas utgående omedel- 

 bart måste ske, och det härav någon kostnadsökning orsakas. » Omedelbart 

 är icke i morgon eller övermogen, utan / dag. Det synes mig alltså rätt och 

 billigt, att om jägmästarna nu skola börja taga itu med stämplingar i stor 

 skala icke blott i kronoparker och domänskogar utan även å ecklesiastiska 

 skogar samt under detta år stämpla, så att säga, under dagar och nätter för 

 att kunna medhinna allt, vad skogsvården och vedbristen kräver, så bör om- 

 läggningen av reseersättningens utgivande genast äga rum. Det skulle därför 

 vara lyckligt, om vederbörande kunde utverka, att riksdagen anvisade för 

 innevarande år ett förslagsanslag att täcka de sålunda ökade resekostnaderna. 



Sedan återstår frågan om semester. Vad de sakkunniga där uttalat är till 

 allas vår belåtenhet. 



Beträffande slutligen behovet av lönereglering för skogsstaten torde detta 

 vara så i ögonen fallande, att ord nu ej behöva offras därpå. Den löne- 

 reglering, som på kompromissväg kom till stånd 1908, var högst otillfreds- 

 ställande redan från början. Så mycket mera måste detta vara fallet nu. 



Häradshövding Er. G. Hj. Petersson: Herr greve och ordförande! Mina 

 herrar! Det betänkande, varom nu är fråga, berör ju även våra häradsall- 

 männingar. 



Då så är förhållandet, och då jag under mångårig vistelse i Östergötland, 

 där, såsom bekant, ett flertal betydande häradsallmänningar finnes i behåll, 

 icke blott lärt mig till fullo inse dessa skogars värde och betydelse i många- 

 handa hänseenden, utan ock — särskilt inom den mig anförtrodda dom- 

 sagan — intresserat mig för utvidgningen av sådana slags skogar, må det kanske 

 ursäktas mig, om jag, ledd av detta intresse, nu beder att under några ögon- 

 blick fä taga herrarnas uppmärksamhet i anspråk ! 



Att även emot häradsal Imänningarnas vård och förvaltning åtskilligt kan 

 vara att anmärka torde vara sant. Men jämför man, vad de sakkunniga 

 haft att säga, å ena sidan om vården av häradsallmänningarna, och å andra 

 sidan om skötseln av de andra grupper av skogar, varom betänkandet rör sig, 

 så får man ovillkorligen det intrycket, att hushållningen med häradsallmän- 

 ningsskogarna lämnat mindre rum för kritik från de sakkunnigas sida än sköt- 

 seln av övriga, allmänna skogar. 



Under sådana förhållanden förefaller det, som om man med fog kunnat vänta 

 av de sakkunniga, att de i sitt förslag om förändrad förvaltning för härads- 

 allmänningarna icke skulle gått fullt så aggressivt tillväga, som de gjort. Utan 

 att därför anföra några egentliga sakskäl dekretera de med bestämdhet (pag. 

 307), att det måste betecknas såsom ett önskemål, att häradsallmänningarna i 

 gemen och detta oberoende av deras läge, storlek eller beskaftenhet måtte i 



I 



