47 o DISKUSSION. 



att detta förslag, såsom han själv sett, innebär ett uttalande från kommittera- 

 des sida, att det vore önskligt, att även häradsallmänningarna komnie att 

 ställas under statlig förvaltning. Vårt betänkande är grundat pä en rationell 

 skogsvård och förutsätter sålunda, att genom en ny revirreglering dessa all- 

 männingar skulle få en fullt rationell vård. Under sådana förhållanden synes 

 det mig mycket svårt att inse, att allmänningsdelägarnas intressen skulle på 

 något sätt trädas för nära, därigenom att dessa skogar tillförsäkrades en så- 

 dan fullt rationell vård. 



Rörande rättmätigheten av delägarnas anspråk att fritt disponera över dessa 

 allmänningar veta vi, att denna rätt är något omtvistad. Sedan uråldriga 

 tider har kronan gjort anspråk pä äganderätten till allmänningarna. Av kro- 

 nan ha också tagits vissa delar av allmänningar, vilka lagts till kronoparker. 

 Från den rena rättens synpunkt kan jag sålunda icke heller finna, att det 

 skulle vara på något sätt för delägarna förnärmande, att dessa skogar ställ- 

 des under statens skogsvårdsförvaltning. Men ännu en gång vill jag påpeka, 

 att vi endast uttryckt önskan om att så måtte ske, och jag kan icke finna, 

 att ett sådant uttalande kan benämnas agressivt. 



Jägmästare Björkbom: Innan jag yttrar några ord om de sakkunnigas be- 

 tänkande^ skall jag be att få säga något om överjägmästare Wallmos anförande, 

 eftersom han kom att nämna mig i sitt yttrande. Överjägmästare Wallmo skild- 

 rade, huru han efter många och långa års väntan på goda utsyningsförslag 

 från distriktets jägmästare till sist själv grep in och upprättade utsyningsför- 

 slag, och huru han för detta tilltag uppfördes, som han uttryckte sig, på jäg- 

 mästarnas svarta lista och fann bevis härför i en uppsats, som jag skrivit i 

 Föreningens för skogsvård i Norrland årsskrift. Jag kan försäkra honom, att 

 han icke står på någon svart lista utan räknas till de mera gynnade natio- 

 nerna. Då jag skrev denna uppsats, så utgick jag från den klara satsen, att 

 jägmästarna väl känna och sköta sina revir och göra upp klara och tydliga 

 utsyningsförslag. Jag vet, att det finnes överjägmästare, som äro mycket litet 

 ute på sina distrikt, och som på grund av distriktens stora utsträckning omöj- 

 ligen kunna känna till skogarna så väl som jägmästarna. Jag kan då icke 

 neka till, att det för en jägmästare, som gjort upp ett utsyningsförslag efter 

 bästa förmåga och moget övervägande, måste kännas ledsamt, om detta för- 

 slag omarbetas av en överjägmästare, som kanske icke känner till skogarnas 

 tillstånd så väl som jägmästaren. Jag är dock övertygad om, att detta fel 

 icke på något sätt vidlått överjägmästare Wallmo. 



Jag övergår så till de sakkunnigas betänkande. Det är med stor tacksam- 

 het jägmästarna emottagit de sakkunnigas betänkande, då de däri funnit, att 

 sakkunniga följt de önskemål, som jägmästarna sedan flera år uttalat. Sak- 

 kunnigas förslag är starkt, då det är fullt enhälligt, och jag är viss om, att 

 det utgör en god grund att bygga en god skogshushållning på. Det finnes 

 dock vissa punkter, som kunna giva anledning till diskussion. Jag skall till- 

 låta mig att beröra några. 



De sakkunniga framlägga en stor nyhet, som antagligen kommer att väcka 

 allt annat än belåtenhet hos jägmästarna. 



Sakkunniga föreslå : 



att jägmästarnas fullmakter endast skola avse viss tjänstegrad ej visst 

 revir. 



