SKOGSVÄRD OCH SKOdSFOKVAI/I NIN(;. 47 5 



(le kunde få mera begränsade arbetsområden och därigenom mer tid att in- 

 tressera sig för de särskilda skogarnas avkastning. 



Professor Tor Jonson: Innan kommitterade gingo att föreslå åtgärder till 

 ändrad skötsel av statsskogarna i Södra Sverige, så började de med ett högst 

 berömvärt företag, nämligen uppställandet av en statistik över tillståndet i 

 nuvarande stund. Det befanns därvid, att vi icke ha mer än c:a 60 kubik- 

 meter pr hektar i medeltal pä dessa skogar. Kommitterade ansågo emeller- 

 tid, att virkesförrådet vid skogsindelningen var undertaxerat, och företogo 

 sig därför att upprätta erfarenhetstabeller över kubikmassan vid olika åldrar. 

 Härefter framställdes på grundvalen av dessa tabeller och med kännedom 

 om arealen av de olika åldersklasserna en ny beräkning av virkesförrådet, 

 som i det närmaste var 50 /« högre, än som visades av utdraget ur hushålls- 

 planerna. 



Det är ju svårt att på rak arm avgöra, om denna såhmda korrigerade 

 siffra är den rätta. För min del tror jag, att korrigering nog var behövlig, 

 men att den är litet för optimistiskt gjord. Åtminstone tabellerna för gran 

 synas ge rätt mycket högre massor, än som i genomsnitt kan väntas hos 

 skogsbruket i stort. Emellertid har på grundvalen av dessa korrigerade sifl"- 

 ror gjorts en beräkning dels rörande den tillväxt, som skogarna under nu- 

 varande förhållanden giva, dels ock över vilken avkastning de under mera normala 

 förhållanden och mera normal åldersklassfördelning skulle lämna. Man kom 

 då till siffror, utvisande en tillväxt ungefär i ä 1^2 kubikmeter större än 

 den avverkning, som enligt befintlig statistik skulle vara uttagen från samma 

 skogar under sista åren. Följden härav blev, att kommitterade och andra 

 kommo till den slutsatsen, att vi snarast måste taga ut en del av den så- 

 lunda årligen hopsparade tillväxten, och det föreslås därför en avsevärd för- 

 höjning i hittillsvarande avverkning. Det är ju en till synes fullt naturlig konse- 

 kvens av den gjorda utredningen. Emellertid tala vissa omständigheter för, 

 att det i praktiken möjligen ej förhåller sig på alldeles samma sätt som på 

 papperet. Jag har själv ofta varit i tillfälle att kontrollera äldre taxeringar 

 och jämföra dem med resultat enligt ny taxering, och jag vill i likhet med 

 de kommitterade påpeka, att vi efter de nya taxeringsmetoderna ofta få av- 

 sevärt högre siffror för virkesförråd, tillväxt och avverkning än förut. Men 

 om vi hittills skulle avverkat så litet på t. ex. bruksskogarna, som bokföringen 

 eller hushållningsplanerna visa, så skulle vi ha mera skog kvar. Våra avverknings- 

 beräkningar ha ofta grundats på arealens och kubikmassans storlek å ett tör 

 20 år avsett periodbygge. Emellertid har dels taxeringen säkerligen ofta varit 

 för låg ifrån början, och dels har man icke medräknat den tillväxt, som på 

 dessa 20 år hinner avsätta sig. Man har sålunda i planen beräknat, att så och 

 så många kubikmeter skulle uttagas, men sedan har uttaget alltid måst bliva 

 större, än vad planen angav. Man har därjämte enligt min uppfattning i regel 

 arbetat med för låga siffror, när det gällt att bokföra den virkesmängd, 

 som från skogen verkligen uttagits. En sammanställning av tillväxt och av- 

 verkning styrker detta mitt påstående såsom gällande för de flesta svenska 

 skogar. Hade t. ex. de ecklesiastika skogarna avkastat mer, än statistiken 

 visar, så skulle de nu haft ofantliga virkesförråd. 



Av denna orsak synes mig skillnaden mellan den avverkning, som hittills 

 ägt rum, och den, som hädanefter borde kunna åstadkommas, icke vara så 



