478 DISKUSSION. 



södra Sverige. Vad är då det egentliga skälet till, att man önskar en för- 

 flyttning från Norrland? Det är först och främst de klimatiska förhållandena, 

 vilka medföra, att levnadsbetingelserna äro mycket svårare i Norrland än på 

 övriga ställen i vårt land. I fråga om själva skogsförvaltningen är nog den 

 åsikten allmänt rådande i nedre delarna av landet, att denna är väsentligt 

 olika, så snart man kommer norr om Dalälven, och, såvitt jag uppfattade pro- 

 fessor Andersson riktigt, var hans mening, att det måste bliva en annan skogs- 

 skötsel däruppe även för framtiden. Det var med stor ledsnad, som jag hörde 

 en man med professor Anderssons auktoritet kasta ut dessa ord. Då vill jag 

 som skogsman säga, att vi icke ha någon erfarenhet om, att skiljaktigheterna 

 beträffande skogsskötseln skulle vara sä stora, och denna erfarenhet har gjorts 

 av skogsmän, som tjänstgjort såväl i Norrland som i södra Sverige. Nu har 

 förslaget i transportfrågan givetvis påverkats av det förhållandet, att kommit- 

 terade icke tjänstgjort i Norrland. Där har emellertid under de 6 ä 8 se- 

 naste åren skett mycket stora förändringar av skogsskötseln särskilt genom 

 trämasseindustrien. Nu kan man göra föryngringar av skogen långt uppe i 

 Lappmarken: överallt utvidgas de områden, där man har en ordnad skogs- 

 skötsel. Men herrarna i södra Sverige tro väl icke, att vi kultivera, kanske 

 icke heller att vi dika så, som verkligen är fallet. Jag skall därför be att få 

 nämna några siffror härom för 19 13 rörande mellersta Norrlands distrikt, som 

 går ända upp till Dorotea socken och fjälldalarna i Jämtland. Vi ha kulti- 

 verat på samtliga allmänna skogar omkring 1,000 hektar i medeltal pr revir 

 detta år. Det finnes icke något distrikt i mellersta Sverige, där man i me- 

 deltal kultiverar sä mycket. Den årliga kultiveringen per revir är nämligen för 

 mellersta Norrlands distrikt 84 hektar, under det att den i Södra Sverige pr revir 

 endast utgör 79 hektar. För varje revirförvaltare i mellersta Norrland utgjorde to- 

 tala kulturkostnaden i medeltal 5,123 kr. och för de 5 södra distrikten 5,262 kr. 

 För dikning hava kostnaderna per revir uppgått i mellersta Norrland till 4,640 

 kr. och i de 5 södra distrikten till 1,406 kr. Varje revirförvaltare däruppe 

 har således större kulturarbete än herrarna i södra Sverige. Och vi dika för 

 mer än 3 gånger så mycket, som man gör pr revir där nere. Det börjar så- 

 lunda att gå framåt, och jag tycker, att kommittén bort inhämta något mera 

 om detta arbete. I fråga vidare om upphuggning av virke, som mången nog 

 tror icke sker till nämnvärd omfattning i de norrländska reviren, får jag an- 

 föra, att kostnaderna för avverkningar i de fem norra distrikten 19 13 på varje 

 revirförvaltare uppgått till 15,674 kronor och på varje revirförvaltare i de fem 

 södra reviren till 18,224 kronor. Större är icke skillnaden. 



Med vad jag här anfört, har jag för en gångs skull velat visa, att skillna- 

 gen i intensitet börjar utjämnas, och att vi verkligen söka att efter vår förmåga 

 och så långt våra krafter räcka göra, vad vi kunna, men det är orimligt stora 

 områden, som vi ha att utföra detta arbete på, och när ingen tagit reda på 

 det här, så ha vi måst tala om det själva. 



Kommitterade yttra vidare: »Den kännedom om vårt lands skiftande skog- 

 liga förhållanden och den allsidighet i utbildningen och mognad i omdömet, 

 som följer av en vidgad erfarenhet, böra skogstjänstemännen bibringas genom 

 en rätt ordnad instruktionstjänstgöring under sin extratid eller genom studie- 

 resor. »Förflyttningar av ordinarie revirförvaltare kunna således under inga 

 omständigheter försvaras som ett medel att vidga tjänstemännens skogliga er- 

 farenhet», men om kommitterade utgå ifrån att för framtiden en dylik instruk- 



