SKOGSVÅRD OCH SKOGSFÖRVALTNING. 48 1 



Bergslagen till sagda provinser under förutsättning blott, att i båda fallen den 

 sökande tidigare under en längre periods sammanhängande tjänstgöring i rikets 

 sydligaste delar styrkt sig äga goda förutsättningar för att på eget ansvar 

 sköta revirtjänst därstädes.» 



Då kommittén föreslagit dessa villkor lör transport, så står detta i full 

 överensstämmelse med kommitténs uppdrag, vilket var att inlämna förslag, 

 som kunde lända till en bättre skötsel av statsskogarna. Det kan icke för- 

 nekas, att ett av hindren för införandet av en rationell skogsvård i många 

 fall varit just transportväsendet i dess hittillsvarande tillämpning. Med hän- 

 syn till revirens stora omfattning är det givet, att den, som beviljats transport, 

 behöver ett eller annat år för att sätta sig in i det tillträdda revirets skötsel 

 och i de på olika orter inom vårt vidsträckta land rådande avsättningsförhål- 

 landena. Kommittén har dessutom icke satt sig emot, att en sådan förflytt- 

 ning skulle kunna ske, tvärtom har kommittén framhållit, att den i vissa fall 

 borde få äga rum. Om t. ex. en jägmästare sitter i ett lappmarksrevir någon 

 längre tid, så måste det anses rättvist, att han får flyttas, men förflyttningarna 

 böra icke ske i alltför stor utsträckning eller så, att staten blir lidande därpå. 



En annan talare, herr Björkbom, vände sig mot kommitténs förslag, att 

 jägmästare icke skulle få utnämnas på samma sätt, som nu är fallet. Han 

 anförde härvid, att för postmästare gälla för närvarande icke liknande begrän- 

 sande bestämmelser. Ja, detta är helt naturligt, därför att postmästarens tjänst 

 är tämligen ensartad över hela landet, men jag tycker icke, att man med 

 skäl kan säga, att jägmästartjänsten är så beskaffad. Det är nog svårare att 

 sätta sig in i förhållandena på ett revir än på ett postkontor. 



Så nämnde han vidare, att i Preussen och Österrike fick en sådan trans- 

 port äga rum. Men, mina herrar, det beror därpå, att dessa tjänstemän haft 

 en så grundlig förberedande tjänstgöring, och att förhållandena där äro tämligen 

 likartade, så att tjänstemännen äro fullt vuxna att sköta vilket revir som helst. 

 Kommer man hos oss därhän, att tjänstemännen i varje fall äro vuxna sitt 

 uppdrag, då kommer också transportfrågan alldeles säkert att ordnas nästan 

 av sig själv. 



Slutligen skulle jag vilja yttra några ord rörande vad som sagts mot för- 

 slaget att dela reviren efter deras art. En föregående talare har redan på- 

 pekat, att vi härvid följt samma princip som norrlandskommittén gjort, då 

 den uppdelade skogarna i statsskogar och enskilda skogar. Nu har herr 

 Björkbom framhållit, att det egentliga skälet, som bestämt oss härtill, skulle 

 varit kostnadsfrågan. Men då har ju den ärade talaren icke läst förslaget 

 helt och hållet, ty kostnadsskälet är nog mera en bisak i jämförelse med de 

 andra skäl, som kommittén anfört. 



Expeditionschefen greve Mörner: Jag skall be att få rikta ett spörsmål till 

 herrar kommitterade. Det är möjligt, att det redan blivit besvarat i betän- 

 kandet, vilket jag dock icke kan avgöra, då jag icke studerat betänkandet 

 så noga. 



Det får ju anses vara klart ådagalagt, att för en rationell skötsel av sko- 

 garna i södra Sverige behöva förvaltningsområdena inskränkas och personalen 

 bliva större både den förvaltande och bevakande. Nu har kommittén i detta 

 syfte föreslagit två särskilda kårer av tjänstemän, den ena för domänskogarna 

 och den andra för övriga skogar, huvudsakligen de ecklesiastika. Men svå- 



