486 IVAR TRÄGÅRDH. 



en särskild håla, som sluter sig till ena sidan av yngelgången, varvid de 

 bäddas in i en tätt packad massa av gnagspån. Larverna äta sig ut 

 genom denna massa till den närgränsande barken, men ej var och en 

 för sig utan de marschera fram med bred front sida vid sida. Härigenom 

 bildas stora, sammanhängande håligheter. 



Honan lägger 20 — 25 ägg i gången, varpå hon lämnar denna och fort- 

 sätter på ett annat ställe på samma eller något närstående träd; till- 

 sammans läggas 150—200 ägg. 



Detta tager emellertid en avsevärd tid i anspråk, varför det kan in- 

 träffa, att en hona, som börjat sin äggläggning i juni, ej är slut därmed 

 förrän i augusti. 



Larvperioden varar i genomsnitt något över två månader och för för- 

 puppningen begiva sig larverna in i den bakom dem varande massan av 

 med kåda uppblandade och sammanhållna gnagspån och exkrementer, 

 där de urholka sina puppkammare. 



Till följd av den länga äggläggningsperioden påträffar man under som- 

 maren alla olika utvecklingsstadier. I regel torde de larver, som utveckla 

 sig ur ägg lagda i juni, övervintra och förpuppa sig följande sommar, varpå 

 skalbaggarna efter en kort puppperiod framkomma. Dessa kunna antingen 

 fortplanta sig samma år, i vilket fall generationen blir ett-årig, eller också 

 först övervintra ännu en gång, i vilket fall generationen blir tvåårig. 



Jättebarkborren lever så gott som uteslutande på gran och anfaller före- 

 trädesvis 25 — 50-åriga träd, men även träd över 60 år angripas. 



Om man får döma av den tyska litteraturen om arten, skulle den först 

 under loppet av förra århundradet så småningom från öster spritt sig 

 över Österrike och Tyskland. I Belgien var den fullständigt okänd till 

 1S96, då den härjade i Herzogerwald. 



Huru förhållandena i detta avseende gestalta sig hos oss undandrager 

 sig all möjlighet att bedöma. 



I den skogsentomologiska litteraturen finnes den i varje fall icke om- 

 nämnd och fynduppgifterna i GRILLS katalog: Sk. -Dir; Lpl. härstamma 

 från skalbaggssamlare. 



Till min kännedom ha blott kommit tvenne fall, då den påträffats. 

 För en tid sedan skrev jägmästare G. KOLMODIN och omnämnde, att 

 han i Orsa besparingsskog vid ett tillfälle iakttagit starkt kådflöde på 

 en f. ö, frisk gran ungefär vid brösthöjd. Vid närmare undersökning 

 påträffade han breda gångar under barken och i dessa en mycket stor 

 barkborre, vilken emellertid blev krossad, dock ej värre än att det blev 

 möjligt att identifiera arten. Senare meddelade mig t. f. professor T. 

 Lagerberg, att han påträffat arten på Hökensås, varjämte en av eleverna 

 vid skogshögskolan sistlidne sommar fann den i Lycksele lappmark. 



