488 K. v. OSSIAN DAHLGREN. 



Det är ej avsikten att här försöka utreda enens olika raser. I det 

 följande ämnar jag endast meddela en del uppgifter om förekomsten av 

 särskilt storvuxna individer. I denna tidskrift hava några gånger dylika 

 meddelanden blivit gjorda. Författaren har lyckats hopbringa en rätt 

 stor samling fotografier av jätteenar och uppgifter om dylika från skilda 

 delar av vårt land, vilka ännu ej varit publicerade. Ett offentliggörande 

 av materialet torde därför kunna påräkna ett visst intresse. Ur litteraturen 

 har jag sammanställt de uppgifter, jag kunnat erhålla om förekomsten 



Frida Erici, foto. 

 Fig. 2. Enträd vid Rustninge, Västra Ny s:n i Ostg. 



av jätteenar. Dylika notiser äro nämligen delvis så spridda och svåråt- 

 komliga, att det synts mig lämpligt att här sammanföra dem. Lektor 

 N. SylvéN har haft vänligheten att meddela mig några annars förbi- 

 sedda litteraturuppgifter. 



Ett huvudändamål med denna lilla avhandling är att lämna ett bidrag 

 till kännedomen om vårt lands levande naturminnesmärken. De gamla 

 enjättarna, som i allmänhet äro väl kända av ortsbefolkningen, hava inte 

 alltid blivit så pietetsfullt behandlade, som de förtjänat. I Södermanland 

 (lo) växte t. ex. för ett tiotal år sedan i Sorunda socken vid landsvägen 

 mellan Valsjö och Nynäs ett alldeles ovanligt ståtligt enträd. Höjden 

 var omkring 14 m. och stammens omkrets 175 cm. Upprörande nog 

 har denna en nedhuggits (11). Av andra fällda enträd kan nämnas en 

 45 fot hög bjässe, som växte i Tierps kronopark i Uppland (41). Vid 

 torpet Ormaliden i Stenberga socken, Småland, växte förr ett dussin 

 c:a 30 fot höga enträd, vilka dock alla utom ett enda hava fallit för 

 yxan (2). 



Av de trädformade enarna skulle man kunna urskilja flera typer. 

 Vanligast torde vara den med tätt sittande, starkt uppåtriktade grenar, 



