SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1916. H. 5. 



SKOQSADMINISTRATIONEN. 



Förhandlingarna vid överjägmästarnas sammanträde i 

 Domänstyrelsen den 1—4 november 1915. 



Rikets överjägmästare voro den 1 — 4 november 191 5 kallade till sedvanlig överläggning 

 i domänstyrelsen, varvid ett flertal olika frågor, som beröra skogsstatens tjänsteförvaltning, 

 behandlades. Här nedan lämnas ett kort referat av förhandlingarna. Därvid har emeller- 

 tid det första ämnet på mötesprogrammet, »Det nya skogsindelningscirkuläret», utelämnats, 

 enär vad vid överläggningen i detta ämne förekom till betydande del torde komma till sy- 

 nes i det nya indelningscirkulär, som under våren torde komma att utsändas. 



Frågan om överkvalificerad arbetskraft inom skogsstaten. 



Detta ämne hade upptagits till behandling, emedan ICungl. Maj:t efter framställning av 

 riksdagen, anbefallt domänstyrelsen inkomma med yttrande, huruvida vid statens skogsför- 

 valtning och särskilt i fråga om kontrollen över de enskilda skogarne dyrbarare arbetskraft 

 ej komme till användning, än som med hänsyn till arbetets beskaffenhet krävdes. 



Generaldirektören påpekade inledningsvis, att domänstyrelsen genom cirkuläret den 31 

 januari 1 91 5 väsentligt utvidgat kronojägarnas stämplingsrätt. Frågan vore nu, om krono- 

 jägarna än ytterligare skulle kunna utnyttjas för stämplingarna och vilka arbeten, som i 

 övrigt skulle kunna överflyttas till dem. Erfarenheten hade visat, att kronojägarna nu ej ens 

 användes i den utsträckning, som vore medgiven. Säkerligen borde en mängd enklare 

 räknearbeten (exempelvis tumsedlarnas uträknande) kunna överlämnas åt kronojägarna, och 

 jägmästarna härigenom besparas mycket mekaniskt arbete. Måhända vore det lämpligt, att 

 extra kronojägare anställdes som biträden å vissa revirexpeditioner. I fråga om forstmästarne 

 anförde generaldirektören, att duglighetsnivån bland dessa vore mj^cket ojämn. De bättre 

 fingo väl betalda privattjänster. Då i statstjänst eventuellt anställda forstmästare komma att 

 erhålla något lägre lön än de extra jägmästarna, vore det att befara, att staten endast kunde 

 påräkna de mindre dugliga forstmästarne. Frågan om anställandet av forstmästare torde 

 därför knappast behöva tagas under omprövning. 



I den därefter följande diskussionen förfäktade överjägmästare Wallmo den åsikten, att 

 kronojägarne, vilka nu ägde rätt att verkställa stämplingar i skog upp till 7O" å. ©O-års- 

 åldern, d. v. s. gallringar, jämväl borde kunna anförtros att stämpla i den äldre skogen. 

 Stämpling av gammal skog vore nämligen ej svårare, utan snarare lättare än verkställandet 

 av beståndsvårdshuggningar. Sedan Jonssons kuberingsmetod numera vunnit allmän använd- 

 ning, kunde kuberingen vid stämplingen lätt nog ske, genom att kronojägarna lade upp höjd- 

 kurva och bestämde formpunkt. Asättandet av minimiprisen borde med ledning därav kunna 

 göras av jägmästarna. 



Häremot erinrades av generaldirektören och överjägmästare Welander, att träden ej blott 

 skulle kuberas utan jämväl värderas, och vid värderingen måste flera omständigheter tagas 

 i betraktande, vilka lätt kunde förbises, om blott kuberingsresullatet lades till grund för vär- 

 deringen. Även om enstaka kronojägare kunde uppövas att verkställa en korrekt stämpling 

 och kubering, vore det ej sagt, att alla kronojägare kunde vara eller bliva kompetenta här- 

 till. Det vore förvisso mycket vanskligt att till kronojägarna överlåta anskaffandet av alla 

 primäruppgifter för värderingen och på dem lägga ansvaret för stämplingsutförande. General- 

 direktören vidhöll, att stämplingssvårigheterna voro minst lika stora i äldre som i yngre 

 skog. 



Byråchefen, friherre Hermelin framhöll, alt redan med de nuvarande bestämmelserna 

 jägmästarnas arbete med stämplingen mycket kunde underlättas, men att dessa bestämmelser 

 ännu ej tillämpades i full utsträckning. Stämpling med tre lag borde emellertid även ofta 



