SKOGSADMINISIRAIIONEN. 50 1 



kunna ske. Jät^inästarcn bordf kunna avdela etl lag alt verksiälia enklare stänipling — 

 överständare och dylikt — samt sedan själv följa dubbellaget. Särskilt vid undermälsstämp- 

 lingar förekommer mycket mekaniskt arbete. Då borde jägmästaren kunna avdela och in- 

 struera kronojägare med eget stämplingslag ä flera närliggande skiften samtidigt. General- 

 direktören framhöll i anledning härav, att det måhända vore lämpligt att ändra bestämmel- 

 sen i regi. föreskr. punkt 96 därhän, att stämpling med tre lag kunde få ske, där omstän- 

 digheterna det medgäve. I fråga om utvidgning av kronojägarnas befogenhet vid stämp- 

 lingarna framhölls i övrigt, att stämplingarna pä grund av flera skäl vore n-,ycket svårare 

 i Norrland än i södra Sverige, varför det särskilt i Norrland vore vanskligt att alltför mycket 

 utöka kronojägarnas stämplingsrätt. Någon åtskillnad härvidlag pä statens egna och de under 

 statens kontroll stående skogarne borde ej göras. I fråga om södra Sverige vore denna 

 fråga ej så brännande, enär betydligt längre tid av året där kunde ägnas ät stämplingar. 



Under diskussionen framfördes \idare de önskemålen, att en mängd mera mekaniskt skriv- 

 och räknearbete ä revirexpeditionerna måtte överlämnas åt underordnad jiersonal. Detta 

 ansågs erforderligt, även om den statistiska bokföringen överlämnades till distriktexpeditio- 

 nerna. För detta ändamål kunde lämpligen extra kronojägare anställas å sådana revirexpedi- 

 tioner, där behov därav visade sig finnas. Skulle dessa även tidvis användas ute i skogen, 

 måste frågan om reseersättningar åt dem lösas. Ett under diskussionen väckt förslag att 

 för expeditionsarbetet använda kontorister tillbakavisades. Likaså bemötte generaldirektören 

 ett av t. f. överjägmästaren Schmidt väckt förslag, att riksdagens krav på åtgärder mot över- 

 kvalificerad arbetskraft skulle tillmötesgås genom utökande av revirassistenternas antal. Över- 

 jägmästare Edelstam föreslog, att expeditionsbiträden skulle anställas på distrikt och deras 

 arbete av överjägmästaren fördelas på de olika revirexpeditionerna. 



Överjägmästare Welander uttalade det önskemålet, att flera kronojägare än nu borde ut- 

 bildas till diknirfgsförmän. Härigenom borde jägmästarnas arbete med dikningsstakningar m. 

 m. kunna lindras. Generaldirektören anslöt sig till detta önskemål. 



Diskussionen sammanfattades sålunda: 



Åtminstone i Norrland får allt stämplingsarbete ej överlåtas ät kronojägarna ; i första 

 hand bör den stämplingsrätt, som dessa redan ha, utnyttjas; 



en vidsträcktare användning av tre stämplarelag bör efter ändring av regi. föreskr. punkt 

 96 få ske; 



ökat antal dikningsförmän bör anställas; 



extra kronojägare böra i mån av behov anställas som skrivbiträden å re^■irexpeditione^na. 



Är det önskvärt, att större enhet vinnes vid kungörandet av kronans 



auktionsvillkor? 



(jeneraldirektören framhöll, att stor olikformighet nu råder ej blott ifråga om auktions- 

 kungörelsernas uppställning, utan jämväl ifråga om själva auktionsvillkoren. Dä detta knap- 

 past vore lämpligt, borde överjägmästarna, vilka hade att till Kon. Bef:de avgiva förslag om 

 auktionsvillkor, tillse, att dessa förslag bleve så enhetliga som möjligt inom distrikten. För 

 att jämväl mellan olika distrikt viss likformighet skulle kunna åstadkommas, borde överjäg- 

 mästarne samråda i denna fråga. På de distriktsmöten med revirförvaltarna, vilka det vore 

 avsikten att fä till stånd, borde frågan om auktionsvillkoren kunna upptagas till behandling. 



I fråga om betalningsanslåndets längd påpekade generaldirektören, att längre anstånd 

 borde kunna beviljas för rotstående än för upphugget virke. T. t. övcrjägmästaren Witt 

 meddelade, att inom Smålands distrikt hade för vinnande av enhet bctalningsanståndet ut- 

 sträckts 6 månader å alla revir. Köplusten hade härav stegrats. Överjägmästare Kinman 

 ansåg 3 månader lämpligt både för rotstående och upphugget virke. Frän Gävle — Dala 

 distrikt upplystes, att anståndstiden måst förlängas till 8 månader. Inom mellersta Norrlands 

 distrikt vore den I O månader. Generaldirektören fann det ogörligt att helt sammanjämka 

 betalningstiderna samt framhöll, att en ytterligare höjning av betalningsanståndet ej lämp- 

 ligen borde ske. 



Böra försäljningarna från kronans skogar mera koncentreras samt större 

 enhet eftersträvas ifråga om försäljningstiderna för samma virkessortiment? 



Generaldirektören erinrade om, att detta ämne varit uppe vid två tidigare överjägmästare- 

 möten. När det vore fråga om större mängder kol och sågat virke, kunde en koncentration 

 utan tvivel vara till gagn. Nu finge man se den ena jägmästaren utbjuda kol på hösten 

 och den andra på våren. Visserligen vore det av större intresse för revirförvaltarna att 

 själva få sälja sina kol och sitt \irke men sättet vore ej affärsmässigt. Kolförsäljningarna 



