504 SKOGSADMINISTRATIONEN. 



ska med leveranserna näppeligen kunde anses förefinnas. Vid sådant förhållande skulle 

 möjligen en utredning om tillgången a aspvirke hinna åvägabringas. 



Stämpling å de norrländska statsskogarna ett år i förväg. 



Generaldirektören meddelade, att överjägmästare Wclander till domänstyrelsen inlämnat 

 en av yttranden från flera trävarubolag åtföljd skrivelse, vari påyrkades, att stämplingarna 

 skulle verkställas ett är i förväg. Efter en motivering, som i huvudsak överensstämde med 

 norrlandskommitténs på sin tid gjorda framställning i samma ämne, utmynnade Welanders 

 skrivelse i en framställning till styrelsen, huruvida icke redan under år 1916 virke avsett 

 till försäljning år 1917 kunde få utstämplas. Då vid bifall härtill två års utstämplingar 

 måste verkställas under 191 6, föreslogs, dels att extra personal skulle anställas för ändamålet, 

 dels att vissa andra arbeten såsom dikningar m. m. måtte i erforderlig grad uppskjutas, 

 samt dels, att, därest det skulle visa sig vara erforderligt, övergångstiden utsträckes till två år. 



Generaldirektören anförde, att detta ämne utförligt behandlats på 1912 års överjägmäs- 

 taremöte, samt att förslagets genomförande bjöde på vissa svårigheter. Sålunda vore det 

 måhända ej alltid bra att hålla virkesauktionerna för tidigt på sommaren, enär köparna då 

 ännu ej kunde överblicka virkesmarknadens läge för nästkommande år. Vidare mötte det 

 stora svårigheter att under övergångstiden få tillräckligt med arbetskraft. Skogsindelnings- 

 arbetet måste nämligen då i hög grad eftersättas. Övergångstiden kunde sättas till två eller 

 högst tre år. 



Överjägmästare Welander framhöll, att frågan vore av stor vikt. Därigenom att över- 

 gångstiden vore kort, så kunde man eftersätta andra arbeten. I nödfall finge man söka 

 utnyttja kronojägarna vid stämplingarna i större utsträckning, och i nödfall även anställa forst- 

 mästare. 



Överjägmästaren Teden meddelade, att även i Gävle-Dala distrikt krav framställts från 

 virkesköparnas sida på utstämpling ett år i förväg. Sådan hade även försökts å Hamra 

 revir, om än i mindre utsträckning. Arsassistenterna kunde lämpligen, efter det årets stämp- 

 lingar blivit avslutade, under hösten verkställa stämplingar avseende nästa år. 



Generaldirektören framhöll, att nya tjänstemän för ändamålet knappast kunde erhållas, 

 utan att överjägmästarne finge vara beredda på att ombesörja förhandsutsyningen, i den mån 

 sådan skulle ske, med de arbetskrafter, som nu stode till buds. Svårigheterna vore sär- 

 skilt stora nu, då avverkningarna till följd av högkonjunkturen borde utökas. Avrådde tillika 

 med friherre Hermelin från att skogsindelningsarbetet skulle eftersättas till förmän för de 

 utvidgade stämplingarna. 



Överjägmästare Welander ansåg, att man kunde provisoriskt utöka arbetskraften genom 

 att intaga forstmästare för stämplingarna. Föreslog även, att pensionerade jägmästare skulle 

 användas. Generaldirektören avrådde från intagandet av forstmästare. Staten komme aldrig 

 att erhålla de bättre av dessa, vilka kunde betinga sig betydligt högre löner, än staten be- 

 talade. Överjägmästare Wallmo instämde härutinnan med generaldirektören samt föreslog, 

 att kronojägarnas stämplingsbefogenhet skulle ökas. Diskussionen kom härefter in på samma 

 banor, som tidigare skildrats under rubrik »Frågan om överkvalificerad arbetskraft inom 

 skogsstaten. » 



Generaldirektören meddelade, att skulle utstämpling ett år i förväg nu ske, så borde 

 domänstyrelsen utfärda cirkulär därom, att sådan stämpling skulle verkställas i den mån 

 förefintliga arbetskrafter det medgåve. Särskilda utsyningsförslag skulle därefter av jägmäs- 

 tarna uppgöras för dessa förhandsutsyningar. 



Ersättning åt vissa jägmästare för kost och logi vid inspektioner m. m. 



Generaldirektören erinrade om, att vissa jägmästare, som vore bosatta ä kronoparker, där 

 gästgivaregårdar ej funnes, måste vid inspektioner ävensom vid andra tillfällen hysa gäster 

 i sin bostad och åt dem ombesörja kost och logi. Då jägmästaren oftast ansåg sig ej 

 kunna taga ersättning härför, så åsamkades han stundom kostnader, som i förhållande till 

 hans knappa lön kunde bliva tämligen stora. Det vore icke häller för den inspekterande 

 angenämt att nödgas taga jägmästarens gästfrihet i anspråk. I enskild tjänst anställde åt- 

 njöto vanligen i dylika fall antingen visst årligt belopp som representationsersättning, eller 

 ock voro de berättigade att påföra arbetsgivaren visst pris pr dag och person. Frågan vore 

 nu, huru saken bäst skulle kunna ordnas för jägmästarnas vidkommande. Ett sätt vore, att 

 jägmästaren förklarades skyldig att, därest andra inkvarteringsmöjligheter saknades, mot en 

 ersättning av exempelvis fem kronor pr dag mottaga personer, som voro stadda i tjänste- 

 ärenden å skogen. 



