512 



OTTO HELLSTRÖM. 



än någonsin äro våra industrimän därför eniga om, att vi måste så långt 

 ske kan frigöra oss från det beroende, i vilket vi befinna oss. 



Så som ovan säges, äro ju kraft- och bränslefrågorna oskiljaktiga. Den 

 ena kan icke lösas oberoende av den andra. Vad som fordras är till- 

 gång till billig kraft för den industriella driften och billigt bränsle för 

 uppvärmningsändamål. I stort sett är man enig om, att överallt, där så 

 är möjligt, våra vattenfall skola utnyttjas för kraftgenerering och våra 

 bränsletillgångar för uppvärmningsändamål. Men dessa båda huvudlinjer 

 skära varandra alltjämt, och kombinationer äro möjliga och ekonomiskt 

 riktiga, icke endast för industriens vidkommande utan även för hushåll- 

 ningen i bostäder etc. 



Våra tillgångar i inhemskt bränsle äro ju flerahanda, men i denna över- 

 sikt upptages till behandling endast bränslet ur skogsträden. 



Hushållsbränslet består för såväl landsbygd som städer till övervägande 

 del av ved. Och vad beträffar industrien, och även i någon mån trans- 

 portväsendet, har redan i viss utsträckning använts produkter av skogs- 

 träden för kraft- och uppvärmningsändamål. Så använder vår järnindu- 

 stri träkol och skogsavfall, våra sågverks- och trämasseindustrier träavfall 

 från tillverkningen. Att i denna översikt" närmare ingå på träkolsfrågan 

 medgiver icke tid och utrymme, i synnerhet som något nytt egentligen 

 ej därvidlag är att anföra. Givet är emellertid, att tillgången på träkol 

 starkt beror av såväl skogsprodukternas utnyttjande i allmänhet som 

 också användningen av avfallet från sågverken. En icke oviktig anled- 

 ning till de oavsett krigskonjunkturerna stigande träkolsprisen ligger så- 

 lunda i, att med cellulosaindustriens utveckling tillgången på kolved 

 minskas. Kolveden frän skogarna blir i åtskilliga fall cellulosaved, och 

 sågverksavfall förbrukas i allt större utsträckning såväl till trämassa som 

 till bränsle. En annan anledning är ock den alltmer framträdande svå- 

 righeten att få nödigt manskap för kolningsarbetet i skogarna. 



Om således i viss utsträckning bränslet från våra skogsträd redan 

 kommer till användning, finnas, som här nedan skall visas, ännu stora 

 icke utnyttjade bränslemängder att hämta från skogarna. 



Sågverksavfallet, 



Den tid är ej så synnerligen avlägsen, då sågverksavfallet hade så 

 föga värde, att man vid med vattenkraft drivna sågverk hade stora be- 

 kymmer, huru man skulle utan allt för stora omkostnader göra sig av 

 med sågspån och annat mindre avfall. Man uppförde stora ugnar, i 

 vilka sådant avfall brändes upp, använde det till utfyllningar etc. I kolgår- 

 darna brann en evig eld, där all småflis, som föll vid milresningen, för- 



