SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1916. H. 6 7. 



Barkborrens förmåga att döda friska granar 

 experimentelt bevisad. 



Av Adolf Welander. 



Den tidvis mycket förbittrade striden rörande frågan, huruvida bark- 

 borrarna äro att anse som den primära orsaken till »grantorkan» är visst 

 lika gammal som iakttagelsen, att grantorka över huvud taget finnes. Och 

 fortfarande får striden anses vara oavgjord, om ock mycket talar för 

 barkborrarnas stora skadlighet. 



Bland skandinaviska skogsmän hava nämnda insekter ej haft så hän- 

 givna och övertygade försvarare som de framstående norska skogsmän- 

 nen J. B. Barth och Agnar Barth, far och son, vilka framlagt sina 

 åsikter om grantorkans orsaker J. B. Barth bl. a. i en uppsats »Om 

 grantorkan och granbarkborren» i Tidskrift för skogshushållning år 1878 

 sid. 97 o. f. samt Agnar Barth i en avhandling av år 1902 »Om 

 grantörken, dens Aarsager og Forebyggelse». 



Nämnda författare bestrida, att barkborrarna under några förhållanden 

 kunna vara den primära orsaken till grantorkans uppträdande i förut 

 frisk skog, enär de för kådans skull ej vågade sig på träd med normal 

 kådbeskaffenhet. Som förstahandsorsak till grantorkan anföres i stället 

 först och främst den mystiska »rotryckningen» samt vidare svampangrepp, 

 stark uttorkning av marken o. s. v, Alla presterade bevis för barkbor- 

 rarnas skadlighet anse författarna ohållbara, enär grantorkan kan för- 

 klaras på vida naturligare sätt. 



I överensstämmelse med dessa förfäktade åsikter hava författarna i 

 fråga om botemedlen för grantorkan ej förordat något ingripande mot 

 barkborrarna utan inskränkt sig till bl. a. det i och för sig mycket goda 

 rådet att genom lämplig beståndsbehandling söka få skogen så storm- 

 fast som möjligt. 



Flertalet svenska skogsmän, som ägnat frågan någon uppmärksamhet, 

 såsom K. Fredenberg (Tidskrift för skogsvård i Norrland årgång 1896 

 — 97), C. Åhman (samma tidskrift årgång 1899), U. Wallmo (Skogs- 

 vårdsföreningens tidskrift år 1904) och G. KOLMODIN (Norrlands skogs- 

 vårdsförbunds tidskrift år 19 15), hava däremot i barkborrarna sett den 

 verkliga orsaken till grantorkan. Bevisen för barkborrarnas skadlighet 



