524 



ADOLF WELANDER. 



någon tendens att lämna träden i fråga utan började genast att vid 



första lämpliga barkflag äta sig in i barken. 



Fångstträden tillsågos allt emellanåt, och barkborrarnas fortsatta liv- 

 aktighet konstaterades hela sommaren 

 igenom, men mot all förmodan överlevde 

 träden angreppen. 



För att få närmare kännedom om den 

 skada, barkborrarna dock kunnat till- 

 foga granarna, fälldes i slutet av augusti 

 en av de mera angripna granarna, som 

 avbarkades. Härvid visade det sig först 

 och främst, att barkborrarna som van- 

 ligt huvudsakligen angripit de meller- 

 sta delarna av stammen. Vidare fram- 

 gick av antalet gångar med stor sanno- 

 likhet, att inga utifrån kommande bark- 

 borrar denna gång medverkat vid an- 

 greppen. Gångarna voro vanligen 5 — 15 

 cm. långa; inga larvgångar kunde för- 

 märkas, men väl här och var utefter 

 gångarna ägg, som dock ej kommit till 

 utveckling. Granskades dessa gångar 

 närmare, föll det genast i ögonen, huru 

 hårda och glatta liksom terpentinimpreg- 

 nerade väggarna voro. De förlöpte täm- 

 ligen grunt i barken på gränsen mellan 

 den döda och levande barken, 2 å 3 mm. 



Skador på stammen av en levande gran; fj-g^ veden. Det mest anmärkningsvärda 



en följd av den 8-tandade barkborrens ^ 



gångsystem i barken. beträffande dessa barkborrgangar var dock 



deras inverkan på underliggande levande 

 växtdelar. Undersöktes närmare den under gångarna belägna innerbarken, 

 befanns denna dödad, till färgen mörkbrun och starkt impregnerad med 

 hartsämnen till en bredd av i — 3 cm. I motsvarande omfattning som 

 innerbarken var även kambiet dödat och i den yttersta årsringen en in- 

 sänkning i veden synlig, som delvis var kåddränkt och angripen av blåyta. 

 Där gångarna legat tillräckligt nära varandra, voro innerbarken och 

 kambiet ävensom underliggande ved dödade i bredare band. Varje 

 modergång förstörde sålunda ledningsbanorna för den beredda växt- 

 näringen å en bredd av 1 — 3 cm. En god föreställning om följdska- 

 dorna av barkborrarnas gångar ge vidstående fig. 2 och 3, som tagits 

 av de mera angripna, helt avbarkade delarna av den fällda granen. 



Fig. 2. 



