528 GÖSTA TAMM. 



hänsyn måste tagas. Ståndortens produktionsförmåga, skogens beskafifen- 

 het på varje plats, avsättningsförhållanden och virkespriser, arbetarför- 

 hållanden och arbetspriser, alla — växlande å olika tider och orter — 

 äro de omständigheter, som inverka på arbetets utförande och hushåll- 

 ningens resultat. Varhelst i förvaltningens olika instanser de olika frå- 

 gornas avgörande än lägges, så måste alltså den lokala sakkännedomen 

 vara i någon form — personligon eller skriftligen — representerad. Detta 

 åter medför, att en centralisation av förvaltningen kommer att åtföljas av 

 ett omfattande remissväsende och ett därmed ökat skrivarbete i alla 

 instanser. De lokala organen, revirförvaltarna, vilkas viktigaste uppgift 

 dock är att leda det praktiska arbetet å marken, bliva bundna på expedi- 

 tionen, och den kontrollerande mellaninstansen kommer att — i stället 

 för att kunna utöva sina inspektioner i skogen — få ägna sin mesta 

 tid åt granskning på papperet och vidare befordran till centralstyrelsen 

 av jägmästarnas inlagor och utredningar, ävensom till distribution till 

 jägmästarna av centralstyrelsens beslut. Och denna centralstyrelse åter 

 är, såsom särskilt norrlandskommittén påvisat, så betungad av ärenden, 

 vilka utan olägenhet kunde överflyttas till lägre instans, att den i avse- 

 värd grad är förhindrad att ägna nödig omsorg åt de större och vikti- 

 gare frågor, som böra tillkomma densamma såsom högste ledaren av 

 statens skogsväsende och såsom det affärsdrivande verk, vartill den nu- 

 mera upphöjts. Domänstyrelsen själv har också allt ifrån sin skrivelse 

 av år 1884 till dess i organisationsfrågor avgivna förslag av år 190g 

 hävdat samma uppfattning, därvid understödd av löneregleringskommittén 

 i dess utlåtande av år 1902. 



Redan med den omfattning^ som skogsadministrationen nu äger, torde 

 man därför kunna påstå 



att den centrala ledningen är över hövan betungad med löpande ären- 

 den, vilka draga dess initiativ och arbetsförmåga från de stora, centrala 

 frågorna, samt 



att mellaninstansen kan på grund av den mångfald ärenden, i vilka 

 den skall besluta eller lämna utredning, icke hinna ägna den tid åt in- 

 spektion eller ledning av den lokala förvaltningen, som vore önskvärd. 



Distriktsstyrelse. 



Den friare och självständigare ställning vid utförandet av själva skogs- 

 vårdsarbetet, som revirförvaltaren, enligt vad vi av Bartelsons föredrag 

 hört, bör äga, fordrar emellertid också en skärpt kontroll. 



Denna får naturligen icke inskränka sig till en siffergranskning av 

 rapporter och redogörelser, utan bör i frmnsta rununct avse att övervaka 

 det sätt, på vilket den praktiska skogsvården handhaves. Ej heller får 



I 



