DOMÄNSTYRELSENS OCH DISTRIKTSSTYRELSERNAS ORGANISATION. 533 



genom dessas arrondering m. m., böra ej ligga utom det område, där 

 styrelsen har att utveckla och framlägga nya uppslag. Slutligen falla 

 inom styrelsens politiskt-ekonomiska verksamhet alla skogliga lagstiftnings- 

 och skattefrågor av olika slag. 



Inom alla dessa områden bör styrelsen äga en verklig förmåga av 

 initiativ; icke sä att fatta, att styrelsen därigenom på något vis borde 

 tillerkännas befogenhet att fatta beslut i sädana hithörande ärenden, som 

 alltfort böra tillhöra statsmakternas avgörande, men på det sätt, att sty- 

 relsen skall kunna taga ledningen i egen hand, själv söka och till stats- 

 makterna för prövning och avgörande framlägga de linjer, enligt vilka 

 utvecklingen bör länkas, och sålunda höja sig upp till att bliva en verk- 

 lig centralpunkt för skogs- och jordpolitiken i landet. 



Av den nu lämnade redogörelsen torde framgå, att ehuru domänsty- 

 relsens arbetsområde är synnerligen vittomfattande, det dock är så, att 

 den mångfald rent skogliga och skogligt administrativa ärenden, som 

 ligga under styrelsens domvärjo, med nödvändighet kräva, att desamma 

 prövas av en person med högsta möjliga fackliga skogsutbildning. A 

 andra sidan kunna ej utan stor risk fordringarna på nödig erfarenhet och 

 duglighet i allmänt administrativa och politiskt-ekonomiska avseenden 

 hos den beslutande eftersättas. Då kan ett av de två fallen inträffa. 

 Antingen — och detta torde med nu bestående ordning vara det enda 

 möjliga — tages chefen ur fackmännens led. Då kan det, emedan man 

 då vid valet är inskränkt till en ganska begränsad krets, tänkas möta 

 svårigheter att finna en person med nödiga kvalifikationer i organisato- 

 riskt avseende och beprövad erfarenhet i politiskt-ekonomiska ting. Eller 

 ocksä företages valet med hänsyn fäst på de sist nämnda fordringarna, 

 och då kan riskeras, att den viljekraftigaste av styrelsens skogsbyråchefer, 

 blir den verkligt ledande inom styrelsen, emedan chefen i skogliga frågor 

 saknar erforderlig vetenskaplig kompetens. Dessa risker, om de verkligen 

 förefinnas, och med den raska utvecklingen på alla till styrelsens verk- 

 samhet hörande områden synas de mig för varje dag bliva påtagligare, 

 äro enligt min mening så avsevärda, att utvägar måste sökas för deras 

 upphävande. 



En lösning av frågan, och så vitt jag — tills ett bättre förslag sett 

 dagen — kan se, den bästa lösningen, är att vederbörande vid utseende 

 av chef för styrelsen i främsta rummet tager hänsyn till dennes kvalifika- 

 tioner i fråga om organisatorisk förmåga och erfarenhet i politiskt-eko- 

 nomiska ting. För att möta kraven på den rent skogliga fackkunskap, 

 som därjämte bör och måste finnas i styrelsens ledning, bör general- 

 direktören som närmaste man och souschef erhålla en skogligt bildad man, 

 och detta den främste i sitt fack. 



