DOMÄNSrVRELSENS OCH DIS IKIK ISS TVRKI.SKRNAS ORCANISATION. 535 



Uppleta icke en utan flera personer, som på vart och ett av dessa och 

 många andra områden skola vara de främsta. En fortsättning på den 

 nu inslagna vägen, att uppdela de olika byråernas arbete efter territoriella 

 gränser, skulle — om det även trots nyss nämnda betänkligheter vore 

 utförbart — endast inom det centrala verket skapa ett flertal små skogs- 

 styrelser, var för sitt område, och hur ginge det då med den önskvärda 

 enheten i den högsta ledningen? 



Nej, 01 >'ilja i toppen och till hans hjälp fönnågor som var och en i 

 sitt fack är det yppersta, landet bjuder! 



Emellertid hava vi ytterligare, med tanke på vikten för ett statens 

 ämbetsverk att ständigt stå i kontakt med det privata näringslivet och 

 därifrån mottaga livgivande impulser, föreslagit tillkallande av ett par 

 personer såsom rådgivare och granskare, särskilt i frågor, som röra det, 

 som dock är och måste bliva det centrala i styrelsens verksamhet, affärs- 

 driften. Vi hava kallat dem fullmäktige men avse, att de icke allenast 

 skola verka såsom passiva rådgivare, väntande på kallelse av chefen till 

 rådplägningar, utan äga befogenhet att inkomma med förslag och skyl- 

 dighet att underkasta särskilt affärsdriften en sakkunnig granskning. 



Innan jag slutar, ett par ord i anledning av ett förslag till omorganisa- 

 tion av de båda högsta instanserna, som framställts av en framstående 

 medlem av denna förening. Han avser ju, att till det centrala verket 

 inflytta de nuvarande överjägmästarna. Detta är väl dock centraliseringen 

 i dess högsta möjliga potens. Det är vidare en fordran på lokalkänne- 

 dom i den högsta instansen och ett förläggande dit av på lokala för- 

 hållanden beroende beslut, som måste splittra verksamheten till men för 

 den ledning, vilken ej bör få bindas av de små hänsynen. Det är att 

 frånsäga sig möjligheten att överflytta bestyret med försäljning och upp- 

 börd från K. B. till skogsadministrationen. Det är att utöka det med 

 den nuvarande organisationen knappt halva dussinet »småpåvar» i det 

 centrala ämbetsverket till fulla tjoget. Och det står till sist icke en gång 

 i förslagsställarens makt att uppleta detta tjogtal personer, som var och 

 en måste fylla samtliga de kvalifikationer, vilka böra ställas på en efter 

 arbetets art organiserad styrelse gemensamt. 



Ja, nu föreligga i denna fråga, organisationen av domänstyrelsen och 

 dess närmaste instans, tre förslag, de båda kommittéernas, för vilket jag 

 här sökt redogöra, reservanternas i norrlandskommittén, som tycka, att 

 det är bra, som det är, och slutligen det nyss relaterade Wallmo-ska 

 förslaget. Vad skall nu ske? Ja, givetvis blir nästa steg, att domän- 

 styrelsen avgiver sitt utlåtande, men jag tillåter mig då hemställa, om 



