DOMÄNSTVREI.SKNS OCH DISIRIK rSlVREI.SF':RNAS ORGAXISATIOX. 539 



införas, ty vi skulle kunna draga in i dem hela jägniästarinstitutionen och för- 

 lägga jägmästarnas boningsplatser till res]), distriktsstyrelsers förläggningsorter. 

 Om ett tiotal jägmästare ställdes till varje distriktsstyrelses förfogande att 

 skickas omkring pä revirer för att upprätta förslag över vad som tarvades 

 och för att leda och kontrollera de av kronojägarna utförda arbetena, så skulle 

 otvivelaktig tidsvinst och arbetsbesparing kunna åstadkommas i själva förvalt- 

 ningen. 



Detta, som jag här omnämnt, är endast en fullföljd av de sakkunnigas 

 tankegång. Jag önskar emellertid icke utveckling pä dylik \äg, utan jag har 

 endast velat tala om konsekvenserna av de sakkunnigas förslag och härmed 

 velat påvisa, hur de sakkunniga stannat pä halva den av dem beträdda vägen. 



Jag skall nu be att med några ord få beröra det arrangemang, som jag 

 tänkt mig. 1 )ä vill jag redan i början utesluta allt, vad som har samband 

 med de enskilda skogarne, alla de uppdrag, som följa med övervakandet av 

 de enskilda skogarna i Norrland o. s. v. Detta övervakande kan tänkas ord- 

 nat på olika sätt: genom domänstyrelsen eller genom ett särskilt skogsdeparte- 

 ment eller pä annat sätt. Denna fråga skall jag emellertid icke beröra nu, 

 då den icke hör hit, utan jag skall hälla mig enbart till de allmänna skogarna. 

 Man bör då allra först uppställa huvudgrunderna för en organisation, som blir 

 så beskaffad, att hela maskineriet löper lätt och ledigt. Jag uppställer då tre 

 fordringar såsom oeftergivliga, för att denna organism skall fungera oklander- 

 ligt. Vi veta, att för att uträtta något här på jorden fordras i första rummet 

 l)enningar. Nu är det likvisst sä, att för att få en rationell och verklig skogs- 

 skötsel till ständ, så fordras i första rummet penningar. Då säger jag: min 

 första fordran, för att maskineriet skall löpa lätt och ledigt, är, att skogarnas 

 behov av penningar rikligt fylles. Men detta behov skall icke framföras till 

 domänstyrelsen postledes, skrivet pä papper av distriktsstyrelser, utan det 

 skall framföras av personer, som på ort och ställe sett skogarna och lärt känna 

 deras behov — - efter samråd med vederbörande revirförvaltare. Det är min 

 första fordran. Då vi vidare veta, att domänstyrelsens föredragande byråchefer 

 ytterst äro de, som besluta om dessa skogars bästa, så säger jag: min andra 

 fordran är, att dessa föredragande genom ärliga resor och studier i skogarna 

 hålla sig 1 kontakt med skogarnas utveckling. Min tredje fordran är, att 

 herrar revirförvaltare skola sta under en effektiv kontroll. Om man ser på 

 de sakkunnigas förslag med tanke på dessa tre fordringar, så skall man finna, 

 att de sakkunnigas förslag icke alls uppfyller varken den första eller den andra 

 fordran utan endast den tredje. Det håller således icke måttet. 



Jag skall be att få hänvisa till några av de motiv, som de sakkunniga an- 

 tört tör distriktsstyrelsers inrättande i orterna, och på samma gäng lämna en 

 kort redogörelse för de ärenden, som skulle tillhöra dessa distriktsstyrelser. 

 Innan jag emellertid gör detta, skall jag dock be att fä i yttersta korthet 

 vidröra, huru jag tänkt mig saken ordnad. 



I spetsen lör domänstyrelsen och statsskogsförvaltningen anser jag, som jag 

 sagt redan förut, böra stå en skogligt bildad person. Sverige bör uppdelas 

 i sex distrikt, eller om domänstyrelsen befrias frän bestyret med de enskilda 

 skogarna, i fem distrikt, och i spetsen för vart och ett distrikt ställes en distrikts- 

 styrelse. Dessa distriktsstyrelser förläggas till Stockholm. De tre skogsbyrå- 

 erna i domänstyrelsen slopas alldeles, d. v. s. upjigä i de fem distriktsstyrel- 

 serna, som i stället inrvcka i domänstvrelsen och med sina fem chefer som 



