DOMÄNSTYRKI.SENS OCH DIS TRIKTSTYRELSERNAS ORGANISATION. 54 1 



»Det är sålunda en inom skogshushållningen ej alltför ovanlig företeelse, 

 att två olika, var för sig kunniga skogsmän kunna i samma fråga hysa rent 

 motsatt subjektiv uppfattning. På grund härav kan det tänkas inträffa, att 

 jägmästaren och den insi)ekteran(le tjänstemannen i skogsvårdsfrågor stundom 

 komma att stanna i olika meningar.» 



Kommitterade anse av denna anledning, att det bör finnas någon domare, 

 som kan döma mellan dessa meningar på ett objektivt och o])ersonligt sätt. 

 Jag för min del anser, att en distriktsstyrelse här i Stockholm skulle kunna 

 döma lika objektivt som en distriktsstyrelse på landsbygden. Av de tre sty- 

 relsemedlemmarna i distiiktsstyrelsen kunde alltid en i varje styrelse, ofta två, 

 vara ute pä ins])ektion, varför det skulle gå lika bra att anordna inspektio- 

 nen härifrån som från resp. distriktsstyrelses förläggningsort pä landet. Den 

 ökade kostnaden för längre järnvägsresor och för telefonsamtal — vilken 

 kostnad helt komme annat statens verk till godo och alltså återfölle till stats- 

 verket — komme att mångfaldigt uppvägas av de besparingar, som komme 

 till stånd enligt nya förslaget genom indragande bl. a. av dels tre byråchefs- 

 befattningar i domänstyrelsen, dels en del tjänstemän i de tilltänkta fem distrikts- 

 styrelserna i orterna. Som en nackdel av distriktsstyrelsernas förläggande till 

 Stockholm kan möjligen anföras, att det uppstår tidsförlust för den inspek- 

 terande myndigheten därigenom, att Stockholm blir resans utgångspunkt i stället 

 för resp. (föteborg, Norrköping, Gävle, Härnösand och Luleå. Men denna 

 nackdel är endast skenbar, ty då man besinnar, att distriktsstyrelsens inspek- 

 terande ledamöter böra kunna ordna sina resor så, att endast några få så- 

 dana årligen behöva göras av var och en av dem och således tidsförlusten 

 genom den längre resan från Stockholm kan räknas i några få dagar, och å 

 andra sidan måste ihågkommas, att genom distriktsstyrelsernas förläggande till 

 Stockholm dels inspektionen vinner i effektivitet därigenom, att tvenne av sty- 

 relsens ledamöter kunna samtidigt vara från styrelsen frånvarande, dels en 

 betydande förenkling och tidsbesparing i arbetet uppstår för samtliga instanser, 

 vilken tidsvinst mångfaldigt uppväger den ovannämnda tidsförlusten genom 

 längre resväg för den inspekterande, så måste den nyssnämnda nackdelen, 

 såsom sagt, karaktäriseras såsom endast skenbar. 



Vidare heter det på sidan 237: 



»Man kan knappast fordra, att en ensam person skall kunna fullt behärska 

 alla de ärenden av skilda slag, som komma att dit förläggas. Till denna 

 instans bör nämligen förutom de ärenden, som till dess avgörande utflyttas 

 från domänstyrelsen, även på sätt, varom förslag längre fram kommer att av- 

 givas, förläggas dels en väsentlig del av det arbete med virkesförsäljningarna 

 samt medelsleveranserna, vilket hittills ålegat länsstyrelserna, samt dels den 

 räntabilitetsbokföring för reviren, som snarast möjligt bör åvägabringas. Det 

 torde vara otänkbart, att överjägmästaren ensam skall kunna lösa alla dessa 

 krävande uppgifter, och att full garanti med det nuvarande systemet sålunda 

 skall kunna erhållas, för att alla ärenden erhålla en fullt betryggande pröfning.» 



Det synes mig vara uppenbart, att alla dessa arbetsuppgifter, som de sak- 

 kunniga velat förlägga till distriktsstyrelserna i landsorten, likaväl, ja, mycket 

 bättre, skulle kunna utföras av distriktsstyrelserna i Stockholm. 



På sidan 274 anföres: 



»Den sammansättning, som för distriktsstyrelserna kommer att föreslås, är 

 direkt betingad av de arbetsuppgifter, som böra tilldelas desamma. Enligt 



