DOMANSTVRK[.SKNS OCH DISTRIKTSTVRELSERNAS ORGANISATION. 543 



sekvent, att de sakkunniga \ilja låta distriktsstyrelserna pröva anbud ända 

 upp till 50,000 kronors värde, ty på så sätt blir det ej, åtminstone för södra 

 och mellersta Sveriges vidkommande, mycket övrigt för domänstyrelsen att 

 pröva, ehuru densamma, enligt fört resonemang, dock sitter inne med den 

 bästa bedömningsförmågan. Kontentan av de sakkunnigas resonemang å sid. 

 127 bör naturligtvis vara, att jägmästaren bör äga rätt att pröva anbud intill 

 ett visst lägre belopp, som jag föreslår utsträckes till 3,000 kronor, och distrikts- 

 styrelsen anbuden intill ett något större belopp, men alla övriga, högre anbud 

 prövas a\' domänstyrelsen. Till Iiö^^re anbud torde få räknas sådana som över- 

 stiga 10,000 kronors värde. 



Rörande motivet för distriktsstyrelsernas förläggning till landsorten resp. 

 (iöteborg, Norrköping, Gävle samt, om tvenne distriktsstyrelser komma att 

 inrättas för Norrland, Härnösand och Luleå, säga de sakkunniga å sid. 277: 



Uet gäller därför att om möjligt till samma distrikt sammanföra de revir, 

 vilka tillhöra samma skeppnings- eller transportområden, och alltså använda 

 samma exportorter eller centralpunkter för trävaruhandeln. Härigenom vinnes, 

 att distriktsstyrelsen, som bör vara förlagd till den största exporthamnen inom 

 distriktet, med lätthet kan komma i förbindelse med alla inom detsamma 

 arbetande firmor i trävarubranschen och lära känna deras önskningar och be- 

 hov. Vidare sättes styrelsen i tillfälle att omedelbart följa grundprisen å virkes- 

 produkterna i exporthamnarna och bliver därigenom i stånd att fullt tillför- 

 litligt bedöma de anbud å virket, som från de olika reviren underställas dess 

 prövning.» 



Motivet för distriktsstyrelsers förläggning till städer som Göteborg och Norr- 

 köping är sålunda, att vederbörande överjägmästare må komma i förbindelse 

 med de firmor, som arbeta inom trävarubranschen därstädes. Men för att 

 åstadkomma förbindelse med sädana firmor kan väl annan utväg anlitas; de 

 förbindelser, som här avses, böra väl helst ske skriftligen eller per telefon eller 

 telegraf, såvida det icke är de sakkunnigas mening, att distriktsstyrelsemed- 

 lemmarna skola idka personligt umgänge samt spela bridge med dessa affärs- 

 firmors representanter, vilket väl dock icke kan ingå i distriktsstyrelsens tjänste- 

 åliggande. Jag kan icke förklara de sakkunnigas resonemang på annat sätt, 

 än att de vid sökandet efter motiv för förläggande av distriktsstyrelse i orterna 

 gripit efter första bästa halmstrå. Nog är det väl säkert, att alla dessa affärer 

 på skogsväsendets område, som bedrivas med affärsmän över hela Sverige, 

 •enklast skulle kunna utföras härifrån Stockholm. Vi böra komma ihåg, vilka 

 nutida möjligheter, som snabbpost, telefon och telegraf erbjuda. 



På sidan 339 läses följande: »Som tjänstförrätta»nde för överjägmästarna 

 under semester inträda distriktsassistenterna.» Längre ned på samma sida står: 

 »Vikarie för skogstjänsteman, som åtnjuter semester, bör erhålla samma löne- 

 förmåner, som utgå åt vikarier vid tjänstledighet, d. v. s. till tjänsten hörande 

 tjänstgörings- och resepengar.» Alltså förutsätta de sakkunniga, att när en 

 ■överjägmästare inom distriktsstyrelse har tjänstledighet eller semester, skall en 

 av assistenterna rycka in som tillförordnad överjägmästare och som sådan 

 vara befogad att resa omkring på reviren och kontrollera jägmästarna. Detta 

 förslag är väl ändå uppåt väggarna. Som assistenter tjänstgöra ju unga extra 

 jägmästare på några och tjugu år. Som vikarier för överjägmästare skulle 

 dessa sättas att kontrollera gamla erfarna revirförvaltare, vilket väl dock vore 

 högst olämpligt ur alla synpunkter. 



25. Skogsvårds/öreningens TidskH/t igiö. 



