SKOGSINDKLNMNC; OCH SK( )GSV.\RI)KRING. 553 



det vara nödvändigt, att r^virförvaltaren genomströvar varje avdelning. Uppen- 

 barligen kräver detta en avsevärd del utav den för utarbete lämpligaste tiden. 



Redan i södra och mellersta Sverige torde härav uppstå stora olägenheter. 

 I Norrland ännu större. Låt oss antaga, att ett revir om 60,000 har är upp- 

 delat i 10 hushållsenheter och indelningsperioden omfattar 10 år. Ifall en 

 sådan skall behandlas om året, kräves härigenom huvudparten utav revirför- 

 valtarens för utarbete lämpliga tid. Vem skall därunder sköta reviret? Ehuru 

 olägenheter av detta slag äro väsentligen mindre i Preussen, där revirens 

 medelstorlek ujjpgår endast till omkring 3,800 har, har dock i dess föreskrifter 

 beretts möjlighet för assistent åt revirförvaltaren under indelningens gång. 

 Denne skall användas huvudsakligen för förvaltning, och uttryckligen framhålles, 

 att han icke får utföra de indelningsarbeten, som personligen åligger revir- 

 förvaltaren. 



Utan att på något sätt vilja draga de äldre tjänstemännens förmåga att 

 uppgöra hushållningsplaner i tvivelsmål, tillåter jag mig dock hysa den åsikten, 

 att de ofta förlorat den rutin, som befordrar ett snabbt arbete. En del har 

 måhända ej heller följt litteraturen i denna gren av fackvetenskapen och måste 

 därför ånyo studera densamma. Dessa svårigheter övervinnas givetvis, men 

 detta kräver såväl arbete som dyrbar tid. 



Trots dessa brister är säkerligen från teoretisk synpunkt det utav de sak- 

 kunniga föreslagna sättet för indelningsarbetets utförande det nuvarande över- 

 lägset. Huruvida det även blir det i verkligheten beror förnämligast på revir- 

 förvaltarna. 



Det kan emellertid ifrågasättas, om det icke finnes ett tredje lämpligare 

 sätt. Jag tänker pä en för hela landet gemensam skogsindelningsanstalt eller 

 skogstaxeringsbyrå. Sachsen, Baden och Bayern hava upprättat sådana, och i 

 Danmark arbetar en ungefärligen liknande institution. 



Till åtskillnad mot den av norrländska skogsvårdskommittén föreslagna 

 taxeringsbyrån utföra dessa emellertid allt skogsindelningsarbete, upprätta så- 

 lunda även skogshushållningsplanerna. Under många år diskuterades lämplig- 

 heten av att även i Preussen överlämna indelningarna till en dylik anstalt. 

 Många och mycket framstående skogsmän förordade detta. Att så icke blev 

 fallet synes av litteraturen förnämligast hava berott därpå, att föredraganden i 

 skogsindelning uti preussiska Landschaftsministerium Landforstmeister Dk.nzin 

 icke ansett skogsindelningsanstalt lämplig. Det nu införda sättet för de preus- 

 siska hushållningsplanernas ui)prättande har emellertid skarpt kritiserats. 



En skogsindelningsanstalt skulle för Sveriges vidkommande erbjuda följande 

 fördelar : 



1:0 enhetligt arbete; 



2:0 billigare och snabbare arbete genom den rutin, som till densamma under 

 längre tid knutna tjänstemän erhålla; 



3:0 hushållningsplanerna kunna uppgöras av äldre mera erfarna extra tjänste- 

 män — nu uppgöras de ofta av de yngsta extra tjänstemännen; 



4:0 vid planernas uppgörande kunde genom lämpliga bestämmelser revir- 

 förvaltarens medverkan vinnas och deras lokalkännedom utnyttjas, utan att hans 

 tid i alltför hög grad tages i ans])råk; 



5:0 möjlighet att lättare leda hushållningen i önskad riktning. 



De sakkunniga ha upprepade gånger påpekat skogshushållningens egenart i 

 de avseendet, att densamma erfordrar en noggrann lokalkännedom om förvalt- 



