NÅGRA SYNPUNKTER RÖRANDE RUNDVIRKKTS INTUMNING. 6oi 



eller från egna skof^ar drivna virkessortiment blivit framkörda, i och för 

 verkställande av virkets besiktning och intumning, och många torde det 

 finnas, som ännu äro anhängare av detta förfaringssätt och även tillämpa 

 detsamma. Härvid måste varje bolag eller person, som antingen från sina 

 egna skogar utdriver eller uppköper rundvirke, hava egna tummarelag, som 

 utföra tumningarna i enlighet med dem tilldelade speciella instruktioner, 

 i allmänhet mycket varierande för olika köpare. Som en naturlig följd 

 härav uppkomma emellertid ett flertal olika instruktioner rörande ford- 

 ringarna ä varje speciellt virkessortiment efter ett och samma flodom- 

 råde, vilket i sin tur bidrager till fullständig förbistring i såväl köp- och 

 försäljningskutym som mätningssätt. I synnerhet blir detta märkbart 

 å orter, där konkurrensen om rundvirket är skarpt framträdande, såsom 

 exempelvis å vissa trakter i Norrland samt i Värmland o. s. v. Det 

 är givet, att dessa förhållanden icke bidraga att bringa ordning och 

 reda vid rundvirkets intumningar och ännu mindre i principerna för 

 virkesaffärernas uppgörande. 



Då, som vi veta, virkesposter tillhörande olika personer eller bolag 

 ofta förefinnas i närheten av varandra å samma vattendrag, händer det 

 vid tillämpning av systemet med egna tummare icke så sällan, att flere 

 tummarlag äro nödsakade företaga kanske långa och dyrbara resor till 

 ett och samma ställe för att intumma blott en så ringa mängd virke, 

 som ett av lagen kunnat medhinna på exempelvis en dag. En dylik 

 organisation bidrager ej att nedbringa utgifterna för virkets intumning. 

 Dessutom erhålla varken säljare eller köpare den minsta garanti, att 

 tumningen verkligen verkställes med den omsorg, noggrannhet och opar- 

 tiskhet, som erfordras vid det betydelsefulla tumningsarbetets utförande. 



A andra sidan ligga vissa fördelar i systemet med egna tummare, 

 nämligen bland annat, att tumningen i regel kan utföras oftare å en och 

 samma plats, varigenom mindre arbete åtgår för virkets befriande från 

 snö o. s. v., varjämte större möjlighet förefinnes att dirigera tumnings- 

 personalen alltefter förhållandena till de olika platser, där virke framkörts 

 och gjorts i ordning för intumning åt den person eller det bolag, som 

 förfogar över det ifrågavarande tummarelaget. Speciellt vid egna av- 

 verkningar användas vidare ofta samma personer till kontrollanter, apte- 

 rare och tillsyningsmän vid avverkningarnas utförande, under det att 

 endast en eller annan dag i veckan anslås till virkesinmätningar. 



Emellertid har under de senaste årtiondena frågan angående ett lämp- 

 ligt och objektivt ordnande av intumningen av såväl salubjudet virke 

 som virke från egna drivningar varit ett framträdande diskussionsämne 

 bland intresserade kretsar inom ett flertal flodområden i vårt land, men 

 icke allenast i Sverige utan även i Norge och Finland. De förslag, som 



